ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 826/17866/18                                                                  Суддя (судді) першої інстанції: Головань О.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  24 вересня 2020 року                                                                                м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Мельничука В.П., Оксененка О.М., при секретарі - Рейтаровській О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою Кабінету Міністрів України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 серпня 2019 року адміністративну справу позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, Представництва Президента України в Автономній республіці Крим про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом у якому, з урахуванням заяви про зміну предмету спору, просив:
- визнати протиправною та скасувати з моменту прийняття  постанову Кабінету Міністрів України № 784 від 12.09.2018 р.  в частині, що стосується Представництва Президента України в Автономній Республіці Крим (надалі за текстом - «Представництво»);
- визнати протиправним та скасувати з моменту прийняття розпорядження Постійного Представника Президента України в Автономній Республіці Крим № 26 від 04.10.2018 р. із здійсненням наступного перерахунку заробітної плати.
На обгрунтування своїх вимог позивач зазначав, що в силу положень статті 139 Конституції України, Закону України «Про Представництво Президента України в Автономній Республіці Крим», Указів Президента України № 997/2008 від 04.11.2008 р. «Про деякі заходи щодо забезпечення скорочення видатків Державного бюджету України на утримання органів управління» та № 16/2016 від 20 січня 2016 р. «Питання Представництва Президента України в Автономній Республіці Крим» юрисдикція Представництва поширюється на всю територію України.
ОСОБА_1 стверджував, що постанова Кабінету Міністрів України № 784 від 12.09.2018 р. змінює юрисдикцію Представництва на таку, що поширюється на територію однієї або кількох областей, мм. Києва або Севастополя, і тим самим істотно порушує умови його праці як працівника цього органу.
Вважаючи таку зміну юрисдикції незаконною, позивач просив скасувати названу постанову Уряду України та видане на її виконання розпорядження Постійного Представника Президента України в Автономній Республіці Крим № 26 від 04.10.2018 р. із здійсненням наступного перерахунку заробітної плати.  
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 серпня 2019 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними та такими, що не відповідають правовому акту вищої юридичної сили, положення змін, що вносяться до  постанови Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2016 р. № 304, затверджені  постановою Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2016 р. № 304» № 784 від 12 вересня 2018 року  в частині:
                     1) пункту 2 змін, що вносяться до  постанови Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2016 р. № 304, а саме - положення стосовно доповнення пункту 4  постанови Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2016 р. № 304  абзацом такого змісту:
                    «Постійному Представнику Президента України в Автономній Республіці Крим - приймається за погодженням з Главою Адміністрації Президента України»;
                     2) пункту 3 змін, що вносяться до  постанови Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2016 р. № 304,  а саме - положення стосовно виключення з Додатку (Додатку 1 у новій редакції  постанови Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2016 р. № 304) такої позиції: «Постійний Представник Президента України в Автономній Республіці Крим 13100, Перший заступник Постійного Представника Президента України в Автономній Республіці Крим 12900, Заступник Постійного Представника Президента України в Автономній Республіці Крим 12500»;
                     3) наявності у назві Додатку 2 до  постанови Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2016 р. № 304, запровадженого пунктом 4 змін, що вносяться до  постанови Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2016 р. № 304  слів «Представництва Президента України в Автономній Республіці Крим»;
                     4) наявності у тексті Додатку 2 до  постанови Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2016 р. № 304, запровадженого пунктом 4 змін, що вносяться до  постанови Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2016 р. № 304  слів «Постійний Представник Президента України в Автономній Республіці Крим 1,6, Перший заступник Постійного Представника Президента України в Автономній Республіці Крим 1,4, Заступник Постійного Представника Президента України в Автономній Республіці Крим 1,25».
Визнано протиправним та скасовано розпорядження Постійного Представника Президента України в Автономній Республіці Крим від 04.10.2018 р. № 26 «Про введення в дію штатного Розпису Представника Президента України в Автономній Республіці Крим» в частині, що стосується виконання вимог  постанови Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2016 р. № 304» № 784 від 12 вересня 2018 року.
                               В іншій частині позову відмовлено.
В апеляційній скарзі Кабінет Міністрів України, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.
Зокрема, апелянт зазначає, що постанова № 784 від 12.09.2018 р. не порушує права ОСОБА_1 , а відтак останній не є належним суб`єктом звернення до суду.
Скаржник наголошує на тому, що на його думку, оскаржуваний нормативно-правовий акт жодним чином не суперечить правовим актам вищої юридичної сили та пройшов відповідну правову експертизу.
Насамкінець, Кабінет Міністрів України стверджує, що жодна норма оскаржуваної постанови не спрямована на встановлення або зміну юрисдикції органу державної влади.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач, наполягаючи на законності та обгрунтованості судового рішення, звертає увагу на те, що після прийняття Кабінетом Міністрів України постанови № 784 від 12.09.2018 р., а Постійним Представником Президента України в Автономній Республіці Крим розпорядження № 26 від 04.10.2018 р., змінилось його правове становище, як у частині заробітної плати, так і через міну правового статусу та режиму роботи.
          Крім того, ОСОБА_1 посилається на порушення Регламенту, попущені Кабінетом Міністрів України під час підготовки проекту постанови № 784 від 12.09.2018 р.
Перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Шостий апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що з 18 січня 2018 р. ОСОБА_1 працював на посаді головного консультанта служби правового аналізу Представництва, яка відноситься до посад державної служби категорії «В».
Пунктом 7 Розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII установлено, що умови оплати праці працівників органів державної влади, інших державних органів, їх апаратів (секретаріатів), державних підприємств, установ та організацій, органів влади Автономної Республіки Крим, які на день набрання чинності цим Законом є державними службовцями і посади яких відповідно до цього Закону не є посадами державної служби, визначаються Кабінетом Міністрів України і не можуть передбачати зменшення розміру їх заробітної плати.
На виконання наведеної правової норми 20 квітня 2016 р. Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 304 «Про умови оплати праці посадових осіб, керівників та керівних працівників окремих державних органів, на яких не поширюється дія Закону України «Про державну службу» (назва у назва у редакції постанов Кабінету  Міністрів України № 411 від 06.07.2016 р., № 493 від 27.07.2016 р.).
Пунктом 4 цієї постанови передбачалось, що рішення про виплату та конкретний розмір надбавки за вислугу років, надбавки за інтенсивність праці, премії, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань приймається в порядку, установленому керівником відповідного органу, в межах затвердженого фонду оплати праці. При цьому рішення про виплату надбавки за інтенсивність праці, премії, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань:
Прем`єр-міністру України, Першому віце-прем`єр-міністру України, віце-прем`єр-міністру України, Міністру Кабінету Міністрів України та його заступникам - приймається за погодженням з Прем`єр-міністром України;
міністру - приймається за погодженням з віце-прем`єр-міністром України згідно з визначеним Кабінетом Міністрів України розподілом повноважень відповідно до подання керівника державної служби в державному органі;
першому заступнику та заступнику міністра - приймається за погодженням з міністром відповідно до подання керівника державної служби в державному органі.
За змістом Додатку до постанови Кабінету Міністрів України № 304 від 20 квітня 2016 р. (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 27 липня 2016 р. № 493) місячний посадовий оклад Постійного Представника Президента України в Автономній Республіці Крим» становив 13 100, 00 грн., для посади Першого заступника Постійного Представника Президента України в Автономній Республіці Крим» - 12 900 грн., Заступника Постійного Представника Президента України в Автономній Республіці Крим» - 12 500 грн.
Постановою Кабінету Міністрів України № 784 від 12.09.2018 р. «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2016 р. N 304» були внесені зміни у названу постанову Уряду України.
Так, Пункт 4 постанови № 304 від 20 квітня 2016 р. доповнено абзацами, зокрема, такого змісту:
Постійному Представнику Президента України в Автономній Республіці Крим - приймається за погодженням з Главою Адміністрації Президента України;
першому заступнику та заступнику Постійного Представника Президента України в Автономній Республіці Крим - приймається Постійним Представником Президента України в Автономній Республіці Крим.
Також, слово «Додаток» замінено словом і цифрою «Додаток 1» та виключено із нього такі позиції «Постійний Представник Президента України в Автономній Республіці Крим - 13  100; Перший заступник Постійного Представника Президента України в Автономній Республіці Крим - 12  900; Заступник Постійного Представника Президента України в Автономній Республіці Крим - 12 500».
Крім того, постанову № 304 від 20 квітня 2016 р. доповнено додатками 2 і 3.
Згідно Додатку 2 «Коефіцієнти співвідношень посадових окладів керівних працівників обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, Представництва Президента України в Автономній Республіці Крим, на яких не поширюється дія Закону України «Про державну службу», до посадового окладу керівника державної служби в державному органі, юрисдикція якого поширюється на територію однієї або кількох областей, мм. Києва або Севастополя» такі коефіцієнти становлять: для посади «Постійний Представник Президента України в Автономній Республіці Крим» - 1,6; для посади «Перший заступник Постійного Представника Президента України в Автономній Республіці Крим» - 1,4; Заступник Постійного Представника Президента України в Автономній Республіці Крим - 1,25».
З урахуванням цих змін, керівником Представництва видано розпорядження № 26 від 04.10.2018 р. «Про введення в дію штатного Розпису Представництва Президента України в Автономній Республіці Крим».
Відповідно до цього штатного розпису посадовий оклад головного консультанта служби правового аналізу становить 4  800 грн.
У цей же день ОСОБА_1 повідомлено про зміну умов оплати державної служби.
Ухвалюючи рішення у справі, суд попередньої інстанції виходив з того, що оскаржуваною постановою Кабінет Міністрів України протиправно визначив юрисдикцію Представництва як таку, що поширюється на територію однієї або кількох областей, мм. Києва або Севастополя. 
На думку колегії суддів, зазначений висновок суду є наслідком неповного з`ясування судом обставин справи та неналежного застосування нормативно-правових актів, що регулюють ці правовідносини.
Згідно статті 139 Конституції України в Автономній Республіці Крим діє Представництво Президента України, статус якого визначається законом України.
Стаття 1 Закону України «Про Представництво Президента України в Автономній Республіці Крим» від 02 березня 2000 р. № 1524-III  визначає Представництво як державний орган, утворений відповідно до Конституції України з метою сприяння виконанню в Автономній Республіці Крим повноважень, покладених на Президента України.
Відповідно до частини 2 названого Закону Представництво утворюється Президентом України і безпосередньо йому підпорядковується. Представництво очолює Постійний Представник Президента України в Автономній Республіці Крим.
Статтею 9 Закону України «Про Представництво Президента України в Автономній Республіці Крим» унормовано, що Постійний Представник призначається на посаду та звільняється з посади Президентом України.
Згідно пункту є) частини 1 статті 10 Закону України «Про Представництво Президента України в Автономній Республіці Крим» Постійний Представник звітує перед Президентом України про виконання своїх обов`язків, постійно інформує його з питань, що мають загальнодержавне значення;
          Відповідно до частини 4 статті 15 Закону України «Про Представництво Президента України в Автономній Республіці Крим» Постійний Представник за умовами матеріального та соціально-побутового обслуговування прирівнюється до керівника центрального органу виконавчої влади.
Таким чином, правовий статус Представництва визначено, як статтею 139 Основного Закону України, так і Законом України «Про Представництво Президента України в Автономній Республіці Крим».
При цьому, постановою Кабінету Міністрів України № 784 від 12.09.2018 р. «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2016 р. № 304» не вирішувалось питання зміни статусу Представництва з державного органу, повноваження якого поширюються на всю територію України на державний орган, повноваження якого поширюються на територію однієї або кількох областей, мм. Києва або Севастополя.
Аналіз наведених вище змін, внесених оспорюваною постановою до постанови № 304 від 20.04.2016 р., свідчить, що вони стосуються виключно оплати праці, розміру посадового окладу Постійного Представника Президента України в Автономній Республіці Крим та коефіцієнтів співвідношення посадових окладів.
При цьому, у пояснювальній записці до проекту прямо зазначено, що його підготовлено з метою врегулювання питання погодження виплати надбавок за інтенсивність праці, премії, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань на виконання доручення Віце-прем`єр-міністра України П. Розенка від 16 квітня 2018 року № 15467/1/1-18.
За таких обставин, відсутні підстави для висновку про те, що постанова Кабінету Міністрів України № 784 від 12.09.2018 р. суперечить правовим актам вищої юридичної сили.
Колегія суддів також враховує позицію Верховного Судом, висловлену у постанові від 11.08.2020 р. у справі № 640/22415/18, згідно якій постанова Кабінету Міністрів України № 784 від 12.09.2018 р. не є нормативно-правовим актом, який визначає юрисдикцію Представництва Президента України в Автономній Республіці Крим.
У частині твердження ОСОБА_1 про порушення Регламенту під час підготовки проекту постанови № 784 від 12.09.2018 р., колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до статті 113 Конституції України Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади. Кабінет Міністрів України відповідальний перед Президентом України і Верховною Радою України, підконтрольний і підзвітний Верховній Раді України у межах, передбачених цією Конституцією. Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується цією Конституцією та законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України.
Спеціальним законом, який визначає організацію, повноваження і порядок діяльності Кабінету Міністрів України є Закон України «Про Кабінет Міністрів України» від 27 лютого 2014 р. № 794-VII.
Згідно частини 2 статті 3 цього Закону Кабінет Міністрів України здійснює виконавчу владу на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини 3 статті 4 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» Кабінет Міністрів України відповідно до Конституції України та цього Закону затверджує Регламент Кабінету Міністрів України, який визначає порядок проведення засідань Кабінету Міністрів України, підготовки та прийняття рішень, інші процедурні питання його діяльності (тут та надалі правові акти у редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин).
За змістом статті 49 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» Кабінет Міністрів України на основі та на виконання Конституції і законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, видає обов`язкові для виконання акти - постанови і розпорядження. Акти Кабінету Міністрів України нормативного характеру видаються у формі постанов Кабінету Міністрів України.
Згідно частини 2 статті 50 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» проекти актів Кабінету Міністрів України готуються міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, державними колегіальними органами, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями.
Відповідно до частини 1 статті 51 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» постанови та розпорядження Кабінету Міністрів України приймаються на засіданнях Кабінету Міністрів України шляхом голосування більшістю голосів від посадового складу Кабінету Міністрів України, визначеного відповідно до статті 6 цього Закону. Якщо проект рішення отримав підтримку рівно половини посадового складу Кабінету Міністрів України і за цей проект проголосував Прем`єр-міністр України, рішення вважається прийнятим.
Регламент Кабінету Міністрів України затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 950 від 18 липня 2007 р. (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 9 листопада 2011 р. № 1156) (надалі за текстом - «Регламент»).
Відповідно до пункту 1 параграфу 32 Глави 2 Розділу 4 Регламенту проекти актів Кабінету Міністрів готуються на основі та на виконання Конституції і законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів, доручень Прем`єр-міністра, а також за ініціативою членів Кабінету Міністрів, центральних органів виконавчої влади, державних колегіальних органів, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій з дотриманням вимог цього Регламенту. Розроблення проекту акта починається невідкладно після отримання відповідного завдання та триває виходячи з необхідності врахування у загальному часі підготовки проекту акта вимог, встановлених цим Регламентом щодо часу, достатнього для погодження проекту акта заінтересованими органами, та часу, достатнього для проведення Мін`юстом правової експертизи.
Пунктом 1 параграфу 33 Глави 3 Розділу 4 Регламенту передбачено, що 1. Розробник з урахуванням строків, визначених у § 38 для погодження проекту акта Кабінету Міністрів заінтересованими органами, а також пунктом 2 § 46 для проведення Мін`юстом правової експертизи, надсилає заінтересованому органу проект акта Кабінету Міністрів, завізований керівником органу, який є розробником, разом з пояснювальною запискою, а також порівняльною таблицею (якщо проектом акта передбачено внесення змін до інших актів Кабінету Міністрів).
Згідно пункту 1 параграфу 44 Глави 4 Розділу 4 Регламенту проект акта Кабінету Міністрів (за винятком проекту розпорядження з кадрових питань щодо зміни особи, уповноваженої на підписання міжнародного договору України, про затвердження фінансового плану суб`єкта господарювання державного сектора економіки, а також проектів актів з питань утворення та організації роботи комітету з призначення керівників особливо важливих для економіки підприємств і комісії з відбору керівників особливо важливих для економіки підприємств, оголошення відбору та призначення чи погодження кандидатур претендентів на посаду керівників і членів наглядових рад таких підприємств) розробник подає Мін`юсту для проведення правової експертизи разом з пояснювальною запискою, висновком про проведення антидискримінаційної експертизи, матеріалами погодження (листами із зауваженнями і пропозиціями) та довідкою, зазначеною у пункті 3 § 36 цього Регламенту.
Відповідно до пункту 1 параграфу 46 Глави 4 Розділу 4 Регламенту за результатами правової експертизи проекту акта Кабінету Міністрів Мін`юст оформляє висновок за встановленою ним формою, невід`ємною частиною якого є висновок за результатами експертизи на відповідність проекту акта положенням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У висновку Мін`юсту обов`язково зазначаються правові підстави прийняття акта з посиланням на норми законодавчих актів, згідно з якими предмет правового регулювання проекту акта належить до повноважень Кабінету Міністрів. Висновок підписує Міністр, а у разі його відсутності - перший заступник Міністра.
Із матеріалів справи вбачається, що розпорядником постанови Кабінету Міністрів України № 784 від 12.09.2018 р. «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2016 р. № 304» є Міністерство соціальної політики України. 
За даними довідки про погодження проекту постанови Міністерство фінансів України погодило його без зауважень, а Міністерством економічного розвитку і торгівлі України, Міністерством юстиції України, Національним агентством України з питань державної служби - із зауваженнями, які враховано частково.
Згідно Висновку Міністерства юстиції України за результатами правової експертизи до проекту постанови Кабінету Міністрів України № 784 від 12.09.2018 р. «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2016 р. № 304» зауваження полягають у тому, що цей проект не відповідає вимогам нормопроектувальної техніки.
Водночас, за змісту висновку щодо відповідності положенням Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практиці Європейського суду з прав людини проект оскаржуваної постанови відповідає Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практиці Європейського суду з прав людини.
Таким чином, при прийнятті постанови№ 784 від 12.09.2018 р. «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2016 р. № 304» Кабінетом Міністрів України було дотримано порядок її прийняття.
Зазначене питання було предметом дослідження у справі № 640/22415/18 і у постанові від 11.08.2020 р. Верховний Суд дійшов висновку, що під час прийняття постанови № 784 від 12.09.2018 р. Кабінетом Міністрів України дотримано порядок її прийняття, що узгоджується із нормами    Регламенту.  
З огляду на посилання позивача на те, що для суду обов`язковою є постанова Верховного Суду від 18.06.2020 р. у цій справі, а судове рішення судове рішення у справі № 640/22415/18 не має братися до уваги, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Під час апеляційного перегляду справи Шостий апеляційний адміністративний суд у постанові від 07.11.2019 р. дійшов висновку, що ОСОБА_1 не належить до осіб щодо яких застосовано або буде застосовано постанову Кабінету Міністрів України № 784 від 12.09.2018 р.
Скасовуючи назване судове рішення, Верховний Суд у постанові від 18.06.2020 р. зазначив, що суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність порушеного права позивача без перевірки фактичних обставин справи, оскільки не був наданий аналіз розміру фактичної заробітної плати після прийняття Постанови № 784.
Згідно з довідкою від 25.10.2018 р. №2217/06-27-18 ОСОБА_1 призначений на посаду з посадовим окладом 7 500 грн. на місяць, а з 04.10.2018 р. його посадовий оклад складає 4  800 грн. на місяць.
Зменшення розміру посадового окладу позивача внаслідок прийняття Кабінетом Міністрів України постанови № 784 від 12.09.2018 р. підтверджується і даними довідки № 98-30с/04-07/20 від 02.03.2020 р.
Таким чином, ОСОБА_1 належить до кола осіб до яких застосовано оспорювану постанову Уряду України, а отже є належним позивачем у справі.
Разом з тим, судова колегія наголошує, що предметом спору у цій справі є виключно законність постанови Кабінету Міністрів України.
Питання оплати праці позивача виходять за межі заявлених позовних вимог.
Якщо ОСОБА_1 вважає, що були істотно порушені його права, як працівника Представництва Президента України в Автономній республіці Крим, він не позбавлений можливості звернутись до суду із відповідним позовом.
Крім того, постанова у справі № 640/22415/18 була ухвалена Верховним Судом 11.08.2020 р., тобто пізніше ніж постанова у цій справі.
Приймаючи до уваги, що судом не встановлено не відповідність постанови Кабінету Міністрів України № 784 від 12.09.2018 р. правовому акту вищої юридичної сили, а також враховуючи, що вимога про визнання протиправним та скасування з моменту прийняття розпорядження Постійного Представника Президента України в Автономній Республіці Крим № 26 від 04.10.2018 р. із здійсненням наступного перерахунку заробітної плати є похідною від вимоги про визнання протиправною та скасування з моменту прийняття цієї  постанови  в частині, що стосується Представництва, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.
Керуючись статтями 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 

ПОСТАНОВИВ 

Апеляційну скаргу Кабінету Міністрів України задовольнити.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 серпня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття.
Касаційна скарга на постанову суду може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
          Постанова складена в повному обсязі 28 вересня 2020 р.

Головуючий  суддя                                                            І.О.Лічевецький

суддя                                                            В.П.Мельничук

суддя                                                            О.М.Оксененко