УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №278/2435/19 Головуючий у 1-й інст. Дубовік О. М. 
Категорія 76 Доповідач Григорусь Н. Й. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2020 року   м. Житомир

Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого судді         Григорусь Н.Й.,
суддів         Галацевич О.М., Борисюка Р.М. 
секретаря судового засідання         Бірюченка Д.А. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 278/2435/19 за позовом ОСОБА_1 до Житомирського міського голови Сухомлина Сергія Івановича про визнання протиправними та скасування розпоряджень міського голови, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 02 червня 2020 року, ухвалене суддею Дубовік О.М. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Житомирського міського голови Сухомлина С.І. про визнання протиправними та скасування розпоряджень міського голови, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку. 
В обґрунтування позову зазначив, що розпорядженням відповідача № 747 від 23 липня 2019 року щодо позивача призначено службове розслідування та за його результатами складено акт № 7 від 16 серпня 2019 року, на підставі якого видано розпорядження міського голови № 841 від 22 серпня 2019 року «Про звільнення з посади начальника комунального підприємства «Житомирське трамвайно-тролейбусне управління Житомирської міської ради» ОСОБА_1 », яким позивача звільнено з посади з 23 серпня 2019 року за п. 3 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених контрактом. Зазначив, що із розпорядженням відповідача про початок службового розслідування його повідомлено не було, а про останнє він дізнався 26 липня 2019 року після виходу з лікарняного. Вказує, що службове розслідування було формальністю, оскільки рішення про його звільнення з посади начальника КП «ЖТТУ» ЖМР вже фактично було прийнято відповідачем задовго до ініціювання службового розслідування, що підтверджується листом за підписом в.о. міністра інфраструктури України від 31 травня 2019 року № 6364/10/10-19.
Позивач вказує на відсутність підстав для притягнення його як працівника до дисциплінарної відповідальності, такі розпорядження відповідача оскаржені до суду.
При винесенні оскарженого розпорядження у нього не були відібрані пояснення з приводу обставин, що стали предметом службового розслідування. Також, не враховано, що більшість рішень, які стали предметом дослідження в ході службового розслідування приймались позивачем не особисто, а колегіально. Крім того, відповідачем не обґрунтовано та не доведено допущення позивачем дій та вчинків, які можуть зашкодити інтересам держави або місцевого самоврядування чи негативно вплинули на репутацію посадової особи місцевого самоврядування. На думку позивача, відповідачем не доведено вини позивача, як обов`язкової умови притягнення до дисциплінарної відповідальності, відповідачем грубо порушено процедуру притягнення до дисциплінарної відповідальності, передбаченої Порядком № 950, відповідач діяв не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що визначений Конституцією та законами України, що обумовлює протиправність розпоряджень відповідача та наявність підстав для їх скасування. 
Посилаючись на наведене, позивач просив визнати протиправними та скасувати Розпорядження міського голови «Про проведення службового розслідування та відсторонення від здійснення повноважень за посадою» від 23 липня 2019 року № 747 та Розпорядження міського голови «Про звільнення з посади начальника комунального підприємства «Житомирське трамвайно-тролейбусне управління Житомирської міської ради ОСОБА_1 » від 22 серпня 2019 року № 841, поновити його на вказаній посаді та стягнути на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, понесені судові витрати.
Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 02 червня 2020 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та ухвалити нове - про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
В обґрунтування скарги зазначив, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази наявності порушення адміністративного чи кримінального провадження щодо невиконання чи неналежного виконання ним посадових обов`язків, перевищення службових повноважень, завдання матеріальної шкоди підприємству, громаді чи державі. Зазначив, що із оскаржуваним розпорядженням № 747 від 23 липня 2019 року він не міг бути ознайомлений, оскільки з 19 липня 2019 року по 26 липня 2019 року перебував на лікарняному, що підтверджується листком непрацездатності. Вказує, що проведення службового розслідування було формальністю з завідомо відомим результатом. 
Висновок суду про наявність підстав та обґрунтованість висновку комісії за наслідками проведення службового розслідування стосовно порушення позивачем вимог Закону України «Про публічні закупівлі» під час підписання без відповідного рішення тендерного комітету додаткової угоди № 1 до договору поставки дизельного палива від 29 січня 2019 року №6СК/ЛТ-265 з ТОВ «МАНГО-ГРУП», а також додаткової угоди № 2 до договору поставки шин від 27 березня 2019 року № 2703 з ТОВ «Юкрейніен трак ком`юнеті», не відповідає обставинам справи та суперечить вимогам закону.
Як на підставу для визнання рішення суду першої інстанції незаконним в частині скасування розпорядження відповідача щодо звільнення позивача, останній вказує на відсутність системності порушень Закону України «Про публічні закупівлі», передбаченої п. 3 ст. 40 КЗпП України. 
Відповідач надіслав відзив, в якому проти доводів апеляційної скарги заперечив, просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Рішення суду вважає законним, обґрунтованим, норми матеріального та процесуального права при ухваленні рішення були застосовані правильно, а обставини справи повно та всебічно з`ясовані.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просила апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове - про задоволення позовних вимог.
Представники відповідача просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення районного суду - без змін.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.
Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що за розпорядженням Житомирського міського голови від 06 вересня 2018 року № 787 позивач призначений на посаду начальника Комунального підприємства «Житомирське трамвайно-тролейбусне управління» Житомирської міської ради з 10 вересня 2018 року (т. 1, а.с. 11).
06 вересня 2018 року між ОСОБА_1 та Житомирським міським головою Сухомлиним С.І. було укладено контракт строком до 10 вересня 2021 року, за умовами якого між сторонами контракту, Керівник зобов`язується здійснювати поточне управління оперативно-господарською, правовою, кадровою та фінансовою роботою підприємства, забезпечувати виконання його статутних цілей і фінансової дисципліни, діяльності, направленої на отримання прибутку та інвестиційної дисципліни, діяльності, направленої на отримання прибутку та інвестиційної привабливості підприємства, ефективного використання майна та інших об`єктів власності підприємства, в т. ч. переданих підприємству в користування, виконання вимог чинного законодавства України, Статуту підприємства та рішень власника підприємства та Органу управління майном згідно із Статутом, розпоряджень міського голови, а Орган управління майном зобов`язується створити належні умови для організації ефективної, безпечної та плідної праці керівника (т.1, а.с. 12-18). 
Також п. 5.6 статуту КП «Житомирське трамвайно-тролейбусне управління» Житомирської міської ради визначені обов`язки начальника підприємства, згідно яких останній: 
є уповноваженим органом (представником) засновника підприємства у відносинах з трудовим колективом;
несе повну відповідальність за стан і діяльність підприємства, дотримання фінансової, договірної та трудової дисципліни згідно із законодавством України;
діє без довіреності від імені підприємства, представляє його в усіх підприємствах, установах, закладах та організаціях;
розпоряджається майном та коштами, згідно з діючим законодавством і цим статутом;
несе відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження документів і звітності, протягом встановленого терміну, але не менше трьох років;
укладає трудові угоди, договори, контракти, видає доручення, відкриває в установах банків розрахункові та інші рахунки;
укладає господарські та цивільно-правові договори;
призначає на посади та звільняє з роботи працівників підприємства;
здійснює заохочення працівників, накладає і знімає дисциплінарні стягнення;
видає накази та інші акти з питань, пов`язаних з діяльністю підприємства, які є обов`язковими для виконання всіма структурними підрозділами та працівниками підприємства;
за погодженням з профільним виконавчим органом міської ради затверджує штатний розпис, визначає конкретні розміри посадових окладів, тарифних ставок і відрядних розцінок, премій працівникам відповідно до колективного договору;
несе повну відповідальність за організацію роботи з охорони праці і техніки безпеки, пожежної безпеки на підприємстві відповідно до чинного законодавства України;
несе особисту відповідальність за формування та виконання фінансових планів та своєчасну виплату заробітної плати працівникам підприємства, ефективне і раціональне використання коштів підприємства;
відбуває у відрядження та у відпустку за розпорядженням міського голови;
несе особисту відповідальність за формування, подання в установлені терміни Органу управління майном фінансових планів підприємства та звітів про їх виконання.
Згідно розпорядження Житомирського міського голови Сухомлина С. І. від 23 липня 2019 року № 747 на підставі ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та інших нормативно-правових актів вирішено провести службове розслідування стосовно начальника Комунального підприємства «Житомирське трамвайно-тролейбусне управління» Житомирської міської ради ОСОБА_1 щодо можливого неналежного виконання ним службових обов`язків, перешкоджання проведенню перевірок органом управління майном, перевищення повноважень керівника підприємства під час укладення підприємством договорів на закупівлю дизельного палива та автомобільних шин, що призвело до заподіяння значної майнової шкоди Житомирській міській об`єднаній територіальній громаді; визначено предметом службового розслідування виконання начальником Комунального підприємства «Житомирське трамвайно-тролейбусне управління» Житомирської міської ради ОСОБА_1 службових обов`язків та повноважень керівника під час укладення Комунальним підприємством «Житомирське трамвайно-тролейбусне управління» Житомирської міської ради договорів на закупівлю дизельного палива та автомобільних шин; встановлено строк проведення службового розслідування з 24 липня 2019 року по 07 серпня 2019 року, з можливістю подальшого продовження строку в межах, передбачених пунктом 3 Порядку проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та осіб, які для цілей Закону України «Про запобігання корупції» прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування; відсторонено начальника Комунального підприємства «Житомирське трамвайно-тролейбусне управління» Житомирської міської ради ОСОБА_1 від здійснення повноважень за посадою на час проведення службового розслідування з 24 липня 2019 року; виконання обов`язків начальника Комунального підприємства «Житомирське трамвайно-тролейбусне управління» Житомирської міської ради ОСОБА_1 на час проведення службового розслідування покласти на заступника начальника Комунального підприємства «Житомирське трамвайно-тролейбусне управління» Житомирської міської ради Манухіна Максима Леонідовича ; створено комісію з проведення службового розслідування та затвердити її склад згідно з додатком (т. 1, а.с. 327- 328).
Розпорядженням Житомирського міського голови Сухомлина С. І. від 29 липня 2019 року № 764 внесено зміни у склад комісії з проведення службового розслідування (т. 1, а.с. 329).
Розпорядженням Житомирського міського голови Сухомлина С. І. від 07 серпня 2019 року № 797 внесено зміни в розпорядження про проведення службового розслідування щодо зміни строку проведення службового розслідування, а саме: встановлено строк проведення службового розслідування з 24 липня 2019 року по 15 серпня 2019 року з можливістю подальшого продовження (т. 1, а.с. 330).
Рішенням Житомирської міської ради № 288 від 21 липня 2016 року на Комунальному підприємстві «Житомирське трамвайно-тролейбусне управління» створена наглядова рада, яка здійснює контроль за діяльністю підприємства для забезпечення її прозорості, правомірності, законності та доцільності, зокрема, аналізує діє керівника стосовно управління підприємством та виступає у разі необхідності ініціатором позачергових ревізій та аудиторських перевірок фінансово-господарської діяльності підприємства (т. 2, а.с. 17-21).
На засіданні наглядової ради КП «Житомирське трамвайно-тролейбусне управління» Житомирської міської ради 15 липня 2019 року прийнято рішення звернутися до Житомирського міського голови із пропозицією доручити контрольно-аналітичному відділу Житомирської міської ради провести відповідні перевірки стосовно тендерних закупівель КП «ЖТТУ» (т. 1, а.с. 118-126).
Доповідною запискою № 74-15 від 17 липня 2019 року заступником начальника контрольно-аналітичного відділу Дороховим К. М. під час проведення перевірки на КП «ЖТТУ» ЖМР начальником управління вказаного підприємства засвідчено створення перешкод ОСОБА_1 та його заступником Мелешком М. у проведенні перевірки (т. 1, а.с. 66-67). Перешкоди та моральний тиск з боку начальника управління КП «ЖТТУ» ЖМР та його заступника на працівників контрольно-аналітичного відділу також відображені у доповідній записці заступника начальника контрольно-аналітичного відділу Дорохова К. М., головних спеціалістів Невмержицької Т. Є. та Войтенко С. В. № 75-15 від 18 липня 2019 року під час проведення перевірки на КП «ЖТТУ» ЖМР (т. 1, а.с. 68).
Відмовляючи у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 щодо скасування розпорядження міського голови «Про проведення службового розслідування та відсторонення від здійснення повноважень за посадою» від 23 липня 2019 року № 747, районний суд дійшов обґрунтованого висновку, що доповідні записки членів контрольно-аналітичного відділу стосовно перешкоджання позивачем у проведенні ініційованої наглядовою радою підприємства перевірки підприємства стосовно тендерних закупівель, були достатньою підставою для висновку про можливе неналежне виконання позивачем службових обов`язків, що могло заподіяти значну матеріальну шкоду підприємству.
Колегія погоджується, що у Житомирського міського голови були законні підстави винести розпорядження по проведення службового розслідування стосовно позивача згідно з п. 1 Порядку проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та осіб, які для цілей Закону України «Про запобігання корупції» прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Висновок суду першої інстанції про відповідність змісту рішення щодо проведення службового розслідування стосовно ОСОБА_1 відповідає встановленим законом вимогам.
Посилання позивача на неможливість його ознайомлення із оскаржуваним розпорядженням № 747 від 23 липня 2019 року, у зв`язку з перебуванням на лікарняному з 19 липня 2019 року по 26 липня 2019 року, колегія до уваги не бере, оскільки районним судом була надана обґрунтована й вичерпна оцінка щодо вказаних обставин, з огляду на те, що тимчасова втрата позивачем працездатності у період проведення службового розслідування не впливає не законність його проведення, оскільки заборони проведення службового розслідування під час тимчасової втрати працездатності особою, стосовно якої проводиться службове розслідування, Порядок не містить. 
Правильним є висновок суду першої інстанції про наявність підстав та обґрунтованість висновку комісії за наслідками проведення службового розслідування стосовно порушення позивачем вимог Закону України «Про публічні закупівлі» під час підписання без відповідного рішення тендерного комітету додаткової угоди № 1 до договору поставки дизельного палива від 29 січня 2019 року № 6СК/ЛТ-265 з ТОВ «МАНГО-ГРУП», а також додаткової угоди № 2 до договору поставки шин від 27 березня 2019 року № 2703 з ТОВ «Юкрейніен трак ком`юнеті», оскільки він відповідає обставинам справи, детально викладеним в мотивувальній частині оскаржуваного рішення з наведенням мотивів і обставин та не суперечить вимогам діючого законодавства.
Не заслуговують на увагу і доводи позивача щодо неможливості надати ним пояснення, оскільки як вбачається з матеріалів справи, останнім під час проведення службового розслідування надавалися пояснення, а саме: письмові пояснення голові комісії з проведення службового розслідування заступнику міського голови Кондратюку С. М. від 30 липня 2019 року (т. 1, а.с. 344-346) та усні пояснення під час засідань комісії з проведення службового розслідування, що підтверджується протоколом № 5 від 06 серпня 2019 року (т. 1, а.с. 334-342) та протоколом № 8 від 13 серпня 2019 року (т. 2, а.с. 113-116). Окрім того, матеріали справи містять письмові зауваження ОСОБА_1 стосовно акту службового розслідування, в яких останній виклав свої думки стосовно незаконності розпорядження про проведення службового розслідування та відсторонення його від здійснення повноважень за посадою, а також недодержання порядку проведення службового розслідування під час складення акту про проведення службового розслідування (т. 2, а.с. 35-39) та акт фіксації відмови позивача від надання письмових пояснень міському голові стосовно порушення та недоліків, які були встановлені службовим розслідуванням та викладені в акті службового розслідування № 7 від 16 серпня 2019 року (т. 1, а.с. 365).
Згідно розпорядження Житомирського міського головою Сухомлина С. І. № 205 від 21 лютого 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, останньому, як начальнику Комунального підприємства «Житомирське трамвайно-тролейбусне управління» Житомирської міської ради, оголошено догану за неналежне виконання посадових обов`язків.
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, якою оскаржив дане розпорядження. Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 11 грудня 2019 року у справі № 296/2551/19 (т. 2, а.с. 152-155), у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування розпорядження міського голови № 205 від 21 лютого 2019 року про притягнення його до дисциплінарної відповідальності, відмовлено. Постановою Житомирського апеляційного суду від 16 березня 2020 року вказане рішення першої інстанції залишено без змін (т. 2, а.с. 156-163).
Згідно розпорядження Житомирського міського головою Сухомлина С. І. № 482 від 13 травня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, останньому, як начальнику Комунального підприємства «Житомирське трамвайно-тролейбусне управління» Житомирської міської ради, оголошено догану за неналежне виконання посадових обов`язків.
Вказане розпорядження ОСОБА_1 оскаржив. Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 20 листопада 2019 року у справі № 296/4797/19 за позовом ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування розпорядження міського голови № 482 від 13 травня 2019 року про притягнення його до дисциплінарної відповідальності (т. 2, а.с. 165-170), яке залишено без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 24 лютого 2020 року (т. 2, а.с. 171-176), було визнано протиправним та скасовано.
За результатами розгляду акту про проведення службового розслідування № 7 від 16 серпня 2019 року, яке проведено відповідно до розпорядження міського голови № 747 від 23 липня 2019 року «Про проведення службового розслідування та відсторонення, від здійснення повноважень за посадою» із змінами до нього, внесеними згідно з розпорядженнями міського голови № 764 від 29 липня 2019 року, № 797 від 07 серпня 2019 року стосовно начальника Комунального підприємства «Житомирське трамвайно-тролейбусне управління» Житомирської міської ради ОСОБА_1 , яким встановлено: систематичне, неналежне, несумлінне, несвоєчасне, безвідповідальне виконання ним службових повноважень та професійних обов`язків; перевищення повноважень, перешкоджання діям, вчинення тиску, приниження честі та гідності стосовно посадових осіб Житомирської міської ради; допущення втрат майна підприємства та враховуючи те, що до начальника Комунального підприємства «Житомирське трамвайно-тролейбусне управління» Житомирської міської ради ОСОБА_1 раніше застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення у вигляді оголошення йому доган згідно з розпорядженнями міського голови № 205 від 21 лютого 2019 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 » та № 482 від 13 травня 2019 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 », керуючись статтями 147-149 Кодексу законів про працю України, Житомирський міський голова Сухомлин С. І. виніс розпорядження № 841 про звільнення з посади начальника Комунального підприємства «Житомирське трамвайно-тролейбусне управління» Житомирської міської ради ОСОБА_1 з 23 серпня 2019 року згідно з п. 3 ст. 40 КЗпП України та розірвання з ним контракту, укладеного на підставі розпорядження міського голови № 787 від 06 вересня 2018 року (т. 1, а.с. 19).
Відмовляючи у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 в частині визнання розпорядженням міського голови № 841 від 22 серпня 2019 року про звільнення його з посади, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд першої інстанції виходив з того, що догана станом на день винесення спірного розпорядження від 22 серпня 2019 року № 841 про звільнення позивача не втратила юридичної сили та не була знята достроково (ст. 151 КЗпП). Застосування вказаного дисциплінарного стягнення свідчить про систематичне невиконання ним своїх обов`язків, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для звільнення позивача на підставі пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України.
З висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.
Стаття 43 Конституції України зазначає, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.
Держава, поміж іншого, гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи (п. 6 ч. 1 ст. 5-1 КЗпП).
Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою (реч. 1 ч. 2 ст. 2 КЗпП).
Трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін (ч. 1 ст. 21 КЗпП).
Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення та організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України (ч. 3 ст. 21 КЗпП).
Частина 1 статті 147 КЗпП України визначає, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення.
Стаття 149 КЗпП України визначає, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.
Стаття 149 КЗпП України визначає, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.
У відповідності до ст. 147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано дисциплінарне стягнення у виді догани.
У силу статей 147-149 КЗпП України, роботодавець має право застосовувати до працівника дисциплінарне стягнення за невиконання або неналежне виконання працівником покладених на нього трудових обов`язків.
Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника, порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків, вина працівника, наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків.
Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку.
До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, а також обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку (ст. 149 КЗпП України).
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, зокрема, у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.
Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6 листопада 1992 року «Про практику застосування судами трудових спорів» у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст. 40, п. 1 ст. 41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147 (1), 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.
У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково (ст. 151 КЗпП), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни у відповідності до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минулого не більше одного року.
У відповідності до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Як передбачено вимогами ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.
Колегія суддів також звертає увагу, на те, що відповідно до положень статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Статтею 147 КЗпП України передбачено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2018 року у справі № 761/33305/15-ц, зроблено висновок, що «при звільненні за пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України потрібно встановити: чи передував безпосередньо звільненню дисциплінарний проступок; чи застосовувалися інші заходи дисциплінарного або громадського стягнення; чи можна вважати його вчинення систематичним невиконання працівником без поважних причин обов`язків».
Установивши, що розпорядження про притягнення до дисциплінарної відповідальності незаконними в установленому порядку не визнані та є чинним, що підтверджує факт систематичного порушення працівником трудових обов`язків, суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про наявність правових підстав для звільнення позивача на підставі пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України.
Доводи апелянта, що суд не врахував його позицію не приймаються до уваги, оскільки спростовуються мотивувальною частиною рішення, в якій судом в повному обсязі описано встановлені обставини справи, в тому числі, і на які посилався позивач. В сукупності всіх обставин справи та доказів, що містяться в матеріалах справи, судом дано їм правову оцінку.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності ст. 89 ЦПК України.
Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, районний суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права. 
Обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга  позивача не містить, в ході апеляційного розгляду  представник позивача також не навів таких обставин. Посилання ж представника апелянта в судовому засіданні на неврахуванням судом першої інстанції відповідних судових рішень Верховного Суду є безпідставними, оскільки фактичні обставини, у наведених останньою справах, та у справі, яка переглядається, є різними.
За правилами ст. 375 ЦПК України суд апеляційної залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, апеляційний суд доходить висновку, що судом першої інстанції дана належна оцінка доводам сторін у сукупності з наданими сторонами доказами, висновки суду відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційній  скарзі, не спростовують їх, а зводяться лише до переоцінки доказів та незгоди з судовим рішенням.
Рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 02 червня 2020 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді:

Повний текст складено 18 вересня 2020 року.