ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

05 серпня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 340/133/20	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Щербака А.А. (доповідач),
                               суддів:  Баранник Н.П., Малиш Н.І.,     
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області на рішення  Кіровоградського окружного адміністративного суду  від 24 березня 2020  року (суддя Петренко О.С.) у справі за позовом ОСОБА_1 до  Головного управління ДПС у Кіровоградській області про визнання протиправною та скасування вимоги, -                                        
                                                    
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом  до  Головного управління ДПС у Кіровоградській області про визнання протиправною та скасування вимоги.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24 березня 2020 року позов задоволено.
Суд вирішив визнати протиправним та скасувати вимогу №Ф-82037-51-у від 05.03.2019 р. про сплату боргу (недоїмки) в сумі 13064,69 грн., сформовану Головним управлінням ДФС у Кіровоградській області.
Відповідачем подана апеляційна скарга, просить рішення суду першої інстанції скасувати, в задоволенні позову відмовити.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції  порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано те, що судом не було враховано, що  в розумінні Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»  підприємці та особи, які провадять незалежну професійну діяльність, розглядаються як окремі платники єдиного веску. 
Адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до пункту 3 частини 1  ст.311 КАС України в порядку письмового провадження, на підставі наявних у ній доказів. 
Колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Як було встановлено судом першої інстанції, позивачем 16.05.2011 було отримано свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с.14).
22.03.2011 відповідно до положень Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», позивач зареєструвався в якості фізичної особи - підприємця за КВЕД - 69.10 «Діяльність у сфері права».
В зв`язку з реєстрацією в якості ФОП, позивачем подано відповідну заяву до податкових органів про перехід на спрощену систему оподаткування.          
05 березня 2019 року, Головним управлінням ДПС у Кіровоградській області прийнято вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-52037-51У на суму 13064, 69 грн. (а.с.6). 
Вимога позивачем була оскаржена до суду.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції зазначив, що що позивачем, як фізичною особою-підприємцем виконувався обов`язок щодо сплати єдиного внеску, що підтверджується квитанціями про сплату ЄСВ, а тому відсутні підстави для формування та направлення позивачу спірної вимоги про сплату боргу (недоїмки).
Колегія суддів з висновками суду першої інстанції погоджується.
Судом першої інстанції було встановлено, не заперечувалось відповідачем, що ОСОБА_1 , сплачувався ЄСВ для ФОП у т.ч. спрощена система оподаткування, що підтверджується  витягом з облікової картки платника податків, які містяться в матеріалах справи (а.с. 34-41).
Таким чином, позивач, перебуваючи на податковому обліку як фізична особа-підприємець на спрощеній системі оподаткування, повинен перебувати на податковому обліку як фізична особа-підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності, вести єдиний податковий облік та сплату податків саме як фізична особа-підприємець 3 групи єдиного податку із зареєстрованими видами діяльності.
Судом першої інстанції вірно було зазначено, що позивачем, як фізичною особою-підприємцем виконувався обов`язок щодо сплати єдиного внеску, що підтверджується квитанціями про сплату ЄСВ, а тому відсутні підстави для формування та направлення позивачу спірної вимоги про сплату боргу (недоїмки).
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону Украни «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно до статті 2 вказаного Закону його дія поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.
Згідно з абзацом другим пункту 1 частини першої статті 4   Закону Украни "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам   діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 7 Закону №2464-VI, єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).
У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.
Платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4,5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця. Відповідно до абз. 3 ч. 8 ст. 9 платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.
Крім того, єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника (частина 12 статті 9 Закону України №2464-VI).
Судом першої інстанції вірно було враховано, що в розумінні Закону №2464-VI, позивач є застрахованою особою, і єдиний внесок нараховує та сплачує, що в свою чергу, виключає обов`язок позивача щодо сплати ним єдиного внеску як самозайнятою особою.
Доводи апеляційної скарги зазначеного не спростовують, підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.
Керуючись ст. ст. 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

                                                  ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області залишити без задоволення.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду  від 24 березня 2020  року у справі за позовом ОСОБА_1 до  Головного управління ДПС у Кіровоградській області про визнання протиправною та скасування вимоги залишити без змін.  
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.
Постанова у повному обсязі складена 05 серпня 2020 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      А.А. Щербак 

                               суддя                                                                      Н.П. Баранник 

                               суддя                                                                      Н.І. Малиш