ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.07.2020 року                                                                 м. Одеса
Єдиний унікальний номер справи №495/3376/19
Апеляційне провадження № 22-ц/813/2498/20 
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого-Колеснікова Г.Я.(суддя-доповідач), 
суддів- Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С.,
за участю секретаря -Сороколет Ю.С.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
представник позивача - адвокат Приміч Денис Володимирович,
відповідач 1 - ОСОБА_2 , 
відповідач 2 - ОСОБА_3 , 
представник відповідача 1- адвокат Гамар Валерій Іванович, 
третя особа: приватне підприємство «НІКА-2»,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11 листопада 2019 року про залишення без розгляду клопотання про забезпечення судових витрат та їх компенсації, постановлену під головуванням судді Шевчук Ю.В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст судового рішення 
15 квітня 2019 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , третя особа: приватне підприємство «НІКА-2» (далі -ПП «НІКА-2»), про визнання договору дарування недійсним (т.1а.с.2-7). 
Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11 листопада 2019 року, на стадії підготовчого провадження, клопотання представника ОСОБА_2 Гамара В.І. про забезпечення судових витрат та їх компенсації залишено без розгляду.
Судове рішення мотивовано тим, що ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11 листопада 2019 року позов залишено без розгляду на підставі п.5ч.1ст.257 ЦПК України, а тому після її постановлення прийняття будь-яких рішень щодо компенсації здійснених відповідачем витрат є неможливим. 
Одночасно суд роз`яснив представнику Гамару В.І.  його право звернутись до суду  з відповідним позовом до  ОСОБА_1  (т.1а.с.149-150).

Доводи апеляційної скарги та відзиву на скаргу
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить ухвалу суду скасувати та стягнути судові витрати з позивача у розмірі 10 565,50 грн.
Неправильність судового рішення мотивувала порушенням судом першої інстанції норм процесуального права.
Зокрема, апелянт, зазначила, що суд першої інстанції всупереч: 
-п.10ч.2ст.197 ЦПК України не вирішив наведене вище клопотання її представника до постановлення ухвали про залишення позову без розгляду; 
-ч.5ст.142 ЦПК України проігнорував її право на компенсацію витрат, незважаючи на припущення про те, що ОСОБА_1 ,зловживаючи процесуальними правами, подав до суду завідомо безпідставний позов (т.1а.с.158-161).
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача Приміч Д.В. просить залишити її без задоволення, посилаючись на те, що суд першої інстанції правильно розглянув спочатку його заяву про залишення позову без розгляду, подану 19 вересня 2019 року, та не розглядав заяву представника відповідача Гамар В.І. , подану 11 листопада 2019 року, оскільки порушення хронологічного порядку їх розгляду було би порушенням принципу рівності сторін перед судом (т.2а.с.14-17).
Учасники судового процесу належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, призначеної на 21 липня 2020 року.
Від представника відповідача ОСОБА_2 Гамара В.І. надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку з карантином та бажанням особисто прийняти участь у судовому засіданні по розгляду апеляційної скарги. 
Враховуючи те, що:
- предметом оскарження є ухвала суду про залишення позову без розгляду, тобто перевірка дотримання судом першої інстанції норм процесуального законодавства;
-апеляційне провадження відкрито 03 грудня 2019 року;
- відповідач ОСОБА_2 письмово виклала всі свої доводи щодо незгоди з судовим рішенням в апеляційній скарзі, яка, відповідно до положень ч.1ст.364 ЦПК України, доповненню чи зміні після закінчення строку на апеляційне оскарженню не підлягає;
-представник позивача виклав свою позицію щодо доводів апеляційної скарги, а інші учасники судового процесу своїм правом на відзив не скористались;
- колегія суддів, що розглядає апеляційну скаргу, буде знаходитись в черговій відпустці з 03 серпня до 14 вересня 2020 року та, у зв`язку із існуючим надмірним навантаженням в суді, наступна дата розгляду справи може бути призначена на січень 2021 року, 
апеляційний суд вважає, що з метою дотримання строків, встановлених ст.371 ЦПК України, справа може бути розглянута у відсутності сторін та їх представників.
Оскільки справа розглядається за відсутності учасників справи, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч.5 ст.268 ЦПК України).

Позиція апеляційного суду
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, ухвала суду скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні клопотання представника Гамара В.І. про компенсацію судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, з таких підстав.

Фактичні обставини справи, встановлені судом
Апеляційним судом встановлено, що у грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання договору дарування недійсним на підставі ч.4 ст.369 ЦК України.
Позов обґрунтовано тим, що позивач не надавав згоду та не уповноважував свою дружину ОСОБА_2 розпоряджатись спільним сумісним майном (часткою у статутному капіталі ПП «НІКА-2») шляхом її дарування 13 липня 2015 року ОСОБА_3 .
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 19 грудня 2018 року відкрито провадження у справі № 916/2813/18 та залучено до участі в ній в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ПП «НІКА-2». 
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 02 квітня 2019 року провадження у справі закрито з тих підстав, що даний спір має бути вирішений місцевим загальним судом, до юрисдикції якого його віднесено (а.с.8-9,118,116-119).
15 квітня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з аналогічним позовом до тих же відповідачів, визначивши ПП «НІКА-2» третьою особою, та зазначивши про наявність вищевказаної ухвали господарського суду (а.с.2-10).
Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17 квітня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 17 червня 2019 року, а в подальшому - на 19 вересня та 11 листопада 2019 року (т.1 а.с.66,107,120).
18 квітня 2019 року представник відповідача ОСОБА_2 Гамар В.І. отримав копію позовної заяви та 25 квітня 2019 року подав відзив, в якому позов не визнав, посилаючись на те, що ОСОБА_2 , як учасник господарського товариства, має право розпорядження належною їй часткою в статутному капіталі товариства без згоди другого подружжя (т.1а.с.69,72-75).
Одночасно представник Гамар В.І. надав суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат відповідача ОСОБА_2 в рамках цієї справи (т.1а.с.96).
Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 13 червня 2019 року, з урахуванням ухвали того ж суду від 25 червня 2019 року про виправлення описки, апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволена.
Ухвала господарського суду Одеської області від 20 квітня 2019 про закриття провадження (справа № 916/2813/18) скасована, справу передано до господарського суду Одеської області для продовження розгляду (а.с.116-117,118-119).
19 вересня 2019 року представник позивача Приміч Д.В. подав до суду заяву про залишення позову без розгляду. 
Заяву обґрунтовано постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 13 червня 2019 року та тим, що відпала необхідність розгляду даної справи в суді загальної юрисдикції (а.с.114-115).
11 листопада 2019 року представник відповідача Гамар В.І подав клопотання про забезпечення судових витрат та їх компенсації.
Заява обґрунтована тим, що між ним та ОСОБА_2 02 січня 2019 року  укладено договір про надання правової допомоги,узгоджено витратну частину та гонорар адвоката, підтвердженим орієнтовним розрахунком суми судових витрат, який надано до відзиву на позов, що між сторонами договору підписано акт виконаних робіт на загальну суму 10 565,50 грн.
Посилаючись на припущення про те, що ОСОБА_1 зловживає процесуальними правами, подавши завідомо безпідставний позов, та те, що:
-позивач, представник якого подав заяву про залишення позову без розгляду, не має зареєстрованого місця проживання в Україні;
-відповідач ОСОБА_2 не має відомостей про наявність у позивача ОСОБА_1 майна, достатнього для компенсації понесених нею судових витрат, 
заявник просив суд зобов`язати позивача внести на депозитний рахунок суду суму судових витрат (витрат на професійну правничу допомогу) у розмірі 10 565,50 грн. та стягнути вказані судові витрати на користь відповідача ОСОБА_2 (а.с.134-142).

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
Клопотання представника Гамара В.І. забезпечення судових витрат та їх компенсації заявлено на підставі ч.4ст.135 та ч.5ст.142 ЦПК України. 
Відповідно до ч.4ст.135 ЦПК України як захід забезпечення судових витрат суд з урахуванням конкретних обставин справи має право, за клопотанням відповідача, зобов`язати позивача внести на депозитний рахунок суду грошову суму для забезпечення можливого відшкодування майбутніх витрат відповідача на професійну правничу допомогу та інших витрат, які має понести відповідач у зв`язку із розглядом справи (забезпечення витрат на професійну правничу допомогу).
Таке забезпечення судових витрат застосовується, якщо:
1) позов має ознаки завідомо безпідставного або інші ознаки зловживання правом на позов; або
2) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування судових витрат відповідача у випадку відмови у позові.
Таке забезпечення судових витрат також може бути застосоване, якщо суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування судових витрат відповідача у випадку відмови у позові.
Згідно вимог ч.5 ст.142 ЦПК України, у разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.
За змістом ч. 6 ст.142 ЦПК України, у випадках, встановлених ч.3-5 цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду. 
Відповідно до п.10ч.2ст.197 ЦПК України у підготовчому провадженні суд, вирішує заяви та клопотання учасників справи.
За таких обставин висновок суду про залишення клопотання представника Гамара В.І. без розгляду з тих підстав, що суд позбавлений процесуальної можливості його вирішити, оскільки він раніше задовольнив клопотання представника позивача про залишення позову без розгляду, не відповідає вимогам закону.
Крім того, навіть дійшовши такого помилкового висновку, суд першої інстанції, повинен був розглянути клопотання представника Гамара В.І. , заявленого, в тому числі, й на підставі ч.5ст.142 ЦПК України.
Усуваючи помилку суду першої інстанції, апеляційний суд виходить з наступного. 
Відповідно до ч.1, п.3ч.2ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами;зловживання процесуальними правами не допускається.
Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер
Аналіз наведених вище фактичних даних, встановлених апеляційним судом, виключає припущення відповідача ОСОБА_2 та її представника Гамара В.І. про те, що ОСОБА_1 , звертаючись до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , третя особа:ПП «НІКА-2», про визнання договору дарування частки у статутному капіталі недійсним, зловживав процесуальними правами або діяв необґрунтовано.
Проблема невизначеності юрисдикційної належності зазначеної категорії справ в практиці судів України підтверджена ухвалами судів господарської та загальної юрисдикцій, які відкривали провадження у справах за наведеним вище позовом ОСОБА_1 (зокрема, ухвалою Господарського суду Одеської області від 19 грудня 2018 року у справі № 916/2813/18; ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17 квітня 2019 року у даній справі), та не може бути покладена на позивача ОСОБА_1 , який звернувся до суду з вірою в можливість справедливого, ефективного судового захисту своїх прав та інтересів, які не знаходять свого вирішення з грудня 2018 року.
Оскільки зловживання процесуальними правами або здійснення необґрунтованих дій з боку позивача ОСОБА_1 апеляційним судом у даній справі не встановлено, враховуючи те, що ухвала Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11 листопада 2019 року про залишення позову ОСОБА_1 без розгляду набрала законної сили, неможливість на стадії апеляційного розгляду у даній справі застосувати правила ч.4ст.135 ЦПК України, доводи апеляційної скарги про те, останній не має зареєстрованого місця проживання в Україні, що у справі відсутні дані про наявність у нього майна для можливого стягнення судових витрат у розмірі 10 565,50 грн., до уваги не приймаються. 
Керуючись ст.ст.368,374,376,381-384 ЦПК України, апеляційний суд 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.
Ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11 листопада 2019 року про залишення без розгляду клопотання представника відповідача ОСОБА_2 Гамара Валерія Івановича про забезпечення судових витрат та їх компенсації скасувати.
Відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 Гамара Валерія Івановича про забезпечення судових витрат та їх компенсації. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. 
Повний текст постанови складено 27 липня 2020 року. 

Головуючий

Судді: