ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

18 серпня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 204/5145/19(2-а/204/107/19)	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: 
                                        судді-доповідача Чумака С.Ю.,
                                                   суддів:  Чабаненко С.В., Юрко І.В.,        
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України 

на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська Дніпропетровської області від 30 серпня 2019 року у справі № 204/5145/19(2-а/204/107/19) (суддя І інстанції - Токар Н.В.)
за позовом   ОСОБА_1  до  інспектора батальйону 1 роти 2 Управління патрульної поліції  в Дніпропетровській області Волобой Олександра Олександровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-
В С Т А Н О В И В:
ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ, РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ, ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправними дій та скасування постанови, винесеної інспектором батальйону 1 роти 2 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Волобой Олександром Олександровичем  серії АР № 893090 від 14.07.2019 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпП.
Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська Дніпропетровської області від 30 серпня 2019 року позов задоволений частково, оскаржену постанову скасовано, справу про адміністративне правопорушення закрито, в задоволенні іншої частини позову відмовлено.
Не погодившись з судовим рішенням в частині задоволення позову, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права, наголошує, що для провадження у справах про адміністративні правопорушення характерним є специфічний вид доказу безпосередні спостереження осіб, уповноважених на складання постанови про адміністративне правопорушення, які фіксуються. Також вказав, що свідчення іншого працівника підрозділу Національної поліції, який знаходився в одному екіпажі з відповідачем є достатнім доказом, що підтверджує вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Поліцейські виявили порушення правил дорожнього руху, на яке належним чином відреагували, у результаті чого винесено оскаржену постанову, відтак ненадання поліцейським відеозапису самого факту правопорушення не свідчить про невчинення позивачем адміністративного правопорушення. 
В частині відмови у позові рішення суду позивачем не оскаржено.
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив, що не перешкоджає розгляду справи.
Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ВИЗНАЧЕНІ ВІДПОВІДНО ДО НИХ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ
14 липня 2019 року інспектором батальйону 1 роти 2 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Волобой О.О. винесено постанову серії АР № 893090, відповідно до якої позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, за те, що о 08 год. 20 хв., керуючи транспортним засобом ВАЗ 21063, д/н НОМЕР_1 в Дніпропетровській області, Дніпровський р-н, с. Дороге, по вул. Миколаївська, рухався по крайній лівій полосі не маючи наміру здійснити поворот ліворуч, в той час коли права смуга була не зайнята та не надав дорогу оперативному транспортному засобу, а саме патрульному  автомобілеві, чим порушив п. 11.5 Правил дорожнього руху України. (а.с. 9)
Законність та обґрунтованість зазначеної вище постанови є предметом спору у цій справі.
Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з відсутності доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, відтак постанова серії АР № 893090 від 14.07.2019 підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю. Разом з цим суд вказав, що вимога про визнання протиправними дій відповідача задоволенню не підлягає, оскільки у разі прийняття інспектором поліції протиправної постанови про накладення адміністративного стягнення належним способом захисту порушених прав особи є скасування такої постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення.
НОРМИ ПРАВА, ЯКІ РЕГУЛЮЮТЬ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ, ТА ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ СУДОМ
Згідно з ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.
Згідно з п. 11.5 Правил дорожнього руху України на дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки). 
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Отже, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема наявність вини особи у вчиненні такого правопорушення.
Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, іншими документами.
Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.
Колегія суддів зауважує, що відповідачем не надано до судів обох інстанцій жодних доказів в розумінні статті 251 КУпАП, які підтверджують порушення позивачем Правил дорожнього руху, наявність в його діях складу правопорушення та правомірність прийняття оскаржуваної постанови (фото, відеозапис тощо).
Відсутність доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджується також і змістом оскарженої постанови, у якій не зазначено жодного доказу, який додається до цієї постанови. Не вказано про наявність таких доказів також ні у відзиві на позов.
Апеляційний суд зауважує, що саме по собі описання адміністративного правопорушення у оскаржуваній постанові не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.
Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Також суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що працівники патрульної поліції наділені повноваженнями щодо фіксування події адміністративного правопорушення, мають відповідні технічні засоби та спеціальні знання. 
З огляду на це, відповідач мав можливість для формування доказової бази щодо правопорушення, яке описане в оскаржуваній постанові, однак не надав ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних обставин.
У зв`язку з цим, свідчення інших працівників підрозділу Національної поліції, які знаходились в одному екіпажі з інспектором, який виніс оскаржену постанову, не є достатнім доказом, який  підтверджує вчинення позивачем адміністративного правопорушення. 
ВИСНОВОК АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Оскільки доказів вини позивача у правопорушенні відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України відповідачем не надано, колегія суддів погоджується з висновком про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, що в свою чергу свідчить про неправомірність складеної відносно останнього постанови про накладення адміністративного стягнення.
За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції рішення прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.
На підставі викладеного, керуючись статями  242, 286, 272,  311,   315,   316,   321, 322, 325, 328  Кодексу адміністративного судочинства України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України залишити без задоволення.
Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська Дніпропетровської області від 30 серпня 2019 року у справі № 204/5145/19 (2-а/204/107/19) залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття є остаточною та оскарженню не підлягає.
   
  Суддя-доповідач                                                            С.Ю. Чумак 

                               суддя                                                            С.В. Чабаненко 

                               суддя                                                            І.В. Юрко