Єдиний унікальний номер 233/2117/20
Номер провадження 33/804/350/20 

ПОСТАНОВА
                          ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.2020р. суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду Залізняк Р.М. при секретарі судового засідання Ситніку Д.Л. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут Донецької області апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 05.06.2020р., якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає в АДРЕСА_1 , 
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік,
за участю особи яку притягнуто до 
адміністративної відповідальності   ОСОБА_1   

в с т а н о в и л а : 

Постановою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 05.06.2020р., ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.

Постанову суду в апеляційному порядку оскаржено особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який:
- вказує, що не погоджується з оскаржуваною постановою, оскільки вона винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, оскільки суд неповно з`ясував фактичні обставини справи, не дослідив та не надав оцінки доказам, наявним у матеріалах справи, формально підійшов до вивчення обставин справи, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду;
- наголошує, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення не дотримався вимог ст.ст. 245, 251, 252 КУпАП та прийняв рішення про його винуватість у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАПна підставі недосліджених доказів, а доводи про його невинуватість залишені судом поза увагою;
- зазначає, що поліцейськими не було вказано на підстави зупинки транспортного засобу, яким він керував, а тому їх подалі дії щодо наполягання проходження огляду на стан сп`яніння не відповідають вимогам закону;
- вказує, що не відмовлявся від проходження  у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння, а поліцейськими під час складення протоколу було порушено вимоги чинних нормативно правових та законодавчих актів, а саме Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або вживання лікарських препаратів, що знижують увагу чи швидкість реакції;
- наголошує, що в супереч вимогам ст. 266 КУпАП йому не було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу,  свідок ОСОБА_2 не підтвердив у суді чи пропонували працівники поліції продути газоаналізатор Драгер, а тому висновки суду, що його винуватість підтверджується показаннями свідка ОСОБА_2 є передчасними;
- вказує, що згідно направлення до медичної установи для огляду на стан сп`яніння він направлявся до «Костянтинівського наркологічного диспансеру», проте вказаний медичний заклад не уповноважений проводити огляд водіїв на стан сп`яніння;
- наголошує, що відеозапис, який долучено працівникам поліції до справи про адміністративне правопорушення не можна визнавати доказом, оскільки він зроблений у порушення інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних засобів що мають функції фото-, і кінозйомки, відеозапису, засобів фото, кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018р. № 1026, а відеозапис його розмови з працівником поліції зроблено на особистий мобільний телефон  поліцейського, що не передбачено чинними нормативно- правовими актами, а тому відеозапис не є доказом його винуватості;
- вважає,  що оскаржувана постанова прийнята з порушенням вимог ст.ст. 283, 284, 293 КУпАП, та прохає її скасувати, провадження у справі закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.
                     
  Заслухавши суддю-доповідача, особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який підтримав доводи апеляційної скарги прохав її задовольнити, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за таких підстав.

Оскаржуваною постановою ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він  24.04.2020р. о 07:05хв в м. Костянтинівка, Донецької області по віл. Мінська, 96 керував автомобілем «ВАЗ-2109», державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота), від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Alkotest6810» та проходження огляду у медичному закладі відповідно до встановленого законом порядку категорично відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130КУпАП.  

Висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненому адміністративному правопорушенні обґрунтований протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №450714 від 24.04.2020р, який на переконання суду складено у відповідності до вимог чинного законодавства та нормативно-правових актів, та в якому ОСОБА_1 особисто виклав пояснення, якими підтвердив факт керування ним особисто транспортним засобом та відмовився від медичного обстеження, направленням на огляд водія, де зазначені усі необхідні відомості для можливості його проходження у відповідному закладі охорони здоров`я, відеозаписом зафіксованої події, який надано  поліцейськими, де водій ОСОБА_1 не заперечує факт керування транспортним засобом та у присутності двох свідків відмовляється від медичного обстеження, а також приведеними до присяги та попередженими про кримінальну відповідальність, допитаними в судовому засіданні свідками події, які надали суду пояснення про їх особисту присутність під час підтвердження водієм факту керування транспортним засобом та його відмову від медичного обстеження, а також показаннями працівників поліції у судовому засіданні.

Суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими та вмотивованими висновки суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП при обставинах, викладених у постанові суду, а доводи апеляційної скарги особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 щодо порушень судом норм процесуального права при розгляді справи про адміністративне правопорушення безпідставними з огляду на таке.  

Відповідно до п. 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Відповідно до п. 2.5 водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Таким чином особа, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , який в установлений законом порядку отримав документ на право керування транспортним засобом, при керуванні транспортним засобом зобов`язаний дотримуватись усіх вимог, які містяться у нормативних актах, що стосується безпеки дорожнього руху.       
  
     Доводи апеляційної скарги особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення не дотримався вимог ст.ст. 245, 251, 252 КУпАП та прийняв рішення про його винуватість у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАПна підставі недосліджених доказів, а доводи про його невинуватість залишені судом поза увагою є неспроможними за таких підстав.
Як вбачається з оскаржуваної постанови суд, при розгляді спрви про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 відповідно до вимог ст. 251 КУпАП дослідив усі наявні у справі про адміністративне правопорушення докази, на основі яких у визначеному законом порядку суд вирішував питання про наявність чи відсутність в лідіях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, його винність у вчиненні даного адміністративного правопорушення та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Відповідно до вимог ст. 252 КПК України суд оцінив наявні у справі про адміністративне правопорушення докази за своїм внутрішнім переконанням, шляхом всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.
Так, судом апеляційної інстанції  встановлено, що суд керуючись вимогами ст. 256 КУпАП встановив, що протокол про адміністративне правопорушення містить усі передбачені законом реквізити а саме дату і місце його складання, посаду, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. 
Відповідно до ст. 254 КУпАП найважливішим джерелом доказів у справі про адміністративне правопорушення є протокол про вчинення адміністративного правопорушення, який повинен містити ознаки правопорушення передбаченого КУпАП, та судом протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП обґрунтовано визнаний належним та допустимим доказом.

Доводи апеляційної скарги особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , що поліцейськими не було вказано на підстави зупинки транспортного засобу, яким він керував, а тому їх подалі дії щодо наполягання проходження огляду на стан сп`яніння не відповідають вимогам закону є неспроможними, оскільки з відеозапису, зафіксованого на носимій камері працівників поліції зафіксовано, що підставою зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 є перевірка водіїв транспортних засобів під час виконання посиленого варіанту несення служби. 

Доводи апеляційної скарги особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , що він не відмовлявся від проходження  у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння, а поліцейськими під час складення протоколу було порушено вимоги чинних нормативно правових та законодавчих актів, а саме Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або вживання лікарських препаратів, що знижують увагу чи швидкість реакції є неспроможними та спростовуються відеозаписом долученим до справи про адміністративне правопорушення з якого вбачається, що ОСОБА_1 у присутності двох свідків відмовився від продуття алкотестеру та проходження медичного огляду у медичному закладі.      

З аналогічних підстав є безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що в супереч вимогам ст. 266 КУпАП йому особисто не було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу,  свідок ОСОБА_2 не підтвердив у суді чи пропонували працівники поліції продути газоаналізатор Драгер, а тому висновки суду, що його винуватість підтверджується показаннями свідка ОСОБА_2 є передчасними.
Крім того на відеозапису, якій міститься у справі про адміністративне правопорушення, чітко видно та чутно, як ОСОБА_1 відмовився від продуття алкотетсеру та від проходження огляду на стан сп`яніння у медичній установі, а свідки, які перебувають у безпосередній близькості від нього  на питання працівника поліції, чи чули вони відмову ОСОБА_1 , підтвердили це.          

Доводи апеляційної скарги особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , що згідно направлення до медичної установи для огляду на стан сп`яніння він направлявся до «Костянтинівського наркологічного диспансеру», проте вказаний медичний заклад не уповноважений проводити огляд водіїв на стан сп`яніння, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги за таких підстав.
Згідно відповіді Департаменту охорони здоров`я Донецької обласної державної адміністрації  від 27.04.2020р., яка міститься у спарві про адміністративне правопорушення, у переліку закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду осіб на стан алкогольного сп`яніння зазначено Відокремлений структурний підрозділ комунального некомерційного підприємства «Медичний центр з профілактики та лікування залежності м. Краматорськ» у м. Костянтинівка Донецької області. Враховуючи те, що адміністративне правопорушення зафіксовано працівниками поліції Костянтинівського ВП ГУНП в Донецькій області, існує обґрунтований сумнів, що ОСОБА_1   міг бути доставлений у інший лікувальний заклад для огляду на стан сп`яніння.
Крім того, посилання в апеляційній скарзі на те, що назва медичного закладу у направлені на медичний огляд ОСОБА_1   вказана невірно, є неспроможними, оскільки фактично ОСОБА_1 відмовився від медичного огляду, та про проведення медичного огляду на стан сп`яніння у неповноважній медичній установі можна було б говорити у разі проведення такого огляду. 
           
Доводи апеляційної скарги особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , що відеозапис, який долучено працівникам поліції до справи про адміністративне правопорушення не можна визнавати доказом, оскільки він зроблений у порушення інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних засобів що мають функції фото-, і кінозйомки, відеозапису, засобів фото, кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018р. № 1026, а відеозапис його розмови з працівником поліції зроблено на особистий мобільний телефон  поліцейського, що не передбачено чинними нормативно- правовими актами, а тому відеозапис не є доказом його винуватості є необґрунтованими за таких підстав.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками.
Відповідно до ст. 40 ЗУ «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:
1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;
2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху. 
Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.
Суд апеляційної інстанції вважає, що у даному випадку мобільний телефон використано працівником поліції саме як відеотехніку для фіксування адміністративного правопорушення, при цьому на даному відеозапису зафіксовано як дії особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, так і дії працівників поліції, тобто відеозапис, який міститься в матеріалах справи про адміністративне правопорушення об`єктивно відображає законні вимоги працівників поліції та відповідь на ці вимоги особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .. 

Враховуючи наведене вище, суд апеляційної інстанції вважає постанову  суду першої інстанції законним, обґрунтованим та вмотивованим судовим рішенням, підстави для її скасування відсутні.

Враховуючи викладене вище та керуючись ст. 294 КУпАП,

          п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 05.06.2020р., якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, залишити без задоволення.
Постанову Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 05.06.2020р., якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, залишити без змін.     

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя