ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2020 року 
м. Київ
справа № 825/1693/17
адміністративне провадження № К/9901/20767/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Шевцової Н.В.,
суддів: Смоковича М.І.,  Радишевської О.Р., 
розглянувши у попередньому судовому засіданні як суд касаційної інстанції адміністративну справу № 825/1693/17
за позовом  ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу
за касаційною скаргою ОСОБА_1 
на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2017 року, прийняту в складі головуючого судді Кашпур О.В.,
та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2018 року, постановлену в складі колегії суддів: головуючого суддів: Бужак Н. П., суддів Костюк  Л.О., Троян Н.М.,

УСТАНОВИВ:

І. Суть спору
1. 25 жовтня 2017 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області (далі - ГУНП в Чернігівській області, відповідач) в якому просив:
1.1 визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Чернігівській області від 29 вересня 2016 року №1810 про притягнення його до дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби;
1.2. визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 29 вересня 2017 року № 259 в частині його звільнення зі служби за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію»( у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту ОВС);
1.3 поновити позивача на посаді інспектора сектору криміналістичного забезпечення слідчого відділу Чернігівського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області з 29  вересня 2017 року;
1.4 стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 29 вересня 2017 року по день задоволення його позову;
1.5 постанову в частині поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми за один місяць допустити до негайного виконання;
1.6 зобов`язати ГУ НП в Чернігівській області подати звіт про виконання постанови суду у частині, в якій її допущено до негайного виконання, протягом трьох робочих днів після отримання її копії.
2. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що накладення на нього дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення було накладено з порушенням Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, оскільки обвинувального вироку суду, щодо ОСОБА_1 на час його звільнення не було. Позивач вважає, що його вина у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена та не доведена, а тому застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади є протиправним. Враховуючи наведене, позивач вважає, що оскаржувані накази підлягають скасуванню, а він поновленню на займаній посаді.
3. Представник відповідача щодо заявлених позовних вимог заперечувала та просила відмовити у задоволенні заявленого адміністративного позову, зазначивши, що позивачем вчинено крадіжку, що було встановлено під час службового розслідування, а відтак враховуючи тяжкість проступку, ОСОБА_1 не може продовжувати службу в поліції. Таким чином, притягнення позивача до такого виду дисциплінарної відповідальності, як звільнення з займаної посади, є законним, а тому позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи
4. З 07 листопада 2015 року ОСОБА_1 проходить службу в Національній поліції України (наказ ГУНП в Чернігівській області від 07 листопада 2015 року № 1 о/с про призначення позивача на посаду інспектора-криміналіста Чернігівського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області).
5. ОСОБА_1 07 листопада 2015 року було складено присягу на вірність Українському народові. Відповідно до тексту присяги, ОСОБА_1 , усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягнув вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки.
6. Згідно із наказом ГУ НП в Чернігівській області від 09 грудня 2016 року № 246 о/с позивача призначено на посаду інспектора сектору криміналістичного забезпечення слідчого відділу Чернігівського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області.
7. Відповідно до наказу ГУ НП в Чернігівській області від 28 вересня 2017 року №  1613 було призначено службове розслідування з метою повної, всебічної та об`єктивної перевірки обставин події за участю інспектора СКЗ СВ Чернігівського ВП ГУНП в Чернігівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1, яка мала місце 28 вересня 2017 року.
8. За результатами службового розслідування складено висновок, затверджений начальником ГУНП в Чернігівській області полковником поліції Альохіним Е.В..
8.1. Згідно з висновком службового розслідування встановлено, що 28 вересня 2017  року до ГУНП в Чернігівській області на службу « 102» звернувся ОСОБА_3 із заявою про викрадення барсетки з грошовими коштами у приміщенні торгового-розважального центру «Голівуд», що розташований за адресою: м. Чернігів, вул. 77 Гвардійської дивізії, буд. 1-а.
8.2. У ході встановлення обставин на місці події встановлено особу, затриману поліцейськими патрульної поліції БПП УГІП у м. Чернігові за підозрою у вчиненні вказаного злочину, яким виявився інспектор сектору криміналістичного забезпечення СВ Чернігівського ВП ГУНП в Чернігівській області старший лейтенант поліції ОСОБА_1
8.3. Слідчим відділом прокуратури Чернігівської області 29 вересня 2017 року вказані відомості внесені до ЄРДР за №42017270000000257 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого частиною першою статті 185 Кримінального кодексу України.
8.4. Проведеним службовим розслідуванням з виїздом на місце події встановлено, що 28 вересня 2017 року близько 21.15 старший лейтенант поліції ОСОБА_1 , перебуваючи біля каси торгівельної зали супермаркету «Сільпо», розташованого в приміщенні торгового-розважального центру «Голівуд», за адресою: м. Чернігів, вул. 77 Гвардійської дивізії, буд. 1-а, заволодів чужим майном, а саме чоловічою барсеткою з грошовими коштами у сумі 3000 гривень, 30 Євро, 150 рублів РФ та 1 доларом США, які належали ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 та у подальшому був затриманий поліцейськими патрульної поліції БПП УПП у м. Чернігові.
8.5. У ході проведення огляду місця події, а саме приміщення торгового залу та приміщення чоловічого туалету, розташованого на 1 поверсі, у баку з під сміття виявлено та вилучено чоловіче портмоне. У ОСОБА_1 виявлено та вилучено грошові кошти потерпілого, чек з аптеки за адресою: м. Київ, Червонофлотський проспект. Також з місця події вилучено відеозаписи з камер відеоспостереження приміщення торгівельного залу.
8.6. Опитана у ході проведення службового розслідування ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працює на посаді провідного фахівця Чернігівського НДЕКЦ МВС України, яка є знайомою ОСОБА_1 та стала очевидцем обставин вказаної події пояснила, що 28 вересня 2017 року близько 21.00, знаходячись біля каси торгівельної зали супермаркету «Сільпо», у корзині для товару побачила барсетку, про що повідомила своєму знайомому ОСОБА_5 . Після чого останній, нічого не пояснюючи, забрав вказану річ та пішов у невідомому напрямку. Після запитання дівчини, яка знаходилась поряд, куди поділась барсетка, почала телефонувати ОСОБА_5 на мобільний телефон, але той не відповідав, направляючись на вихід із ТРЦ «Голівуд» була затримана поліцейськими патрульної поліції.
8.7. Вищевикладене підтверджується відеозаписами з камер відеоспостережень, розташованих в залі супермаркету «Сільпо» в приміщенні торгового-розважального центру «Голівуд», за адресою: м. Чернігів, вул. 77 Гвардійської дивізії, буд. 1-а, поясненнями потерпілого ОСОБА_3 , свідка ОСОБА_4 та працівників УПП у м. Чернігові.  
8.8. В резолютивні частині висновку зазначено, що за порушення службової дисципліни, грубе порушення вимог Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09 листопада 2016 року № 1179, вимог статті 7 Дисциплінарного-статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-1V, поширеного на поліцейських Законом України № 901 - VIII, ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», вчинення дій, що мають ознаки складу кримінального правопорушення інспектора сектору криміналістичного забезпечення СВ Чернігівського ВП ГУНП в Чернігівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 притягнути до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції.
9. Наказом ГУ НП в Чернігівській області від 29 вересня 2017 року № 1810 ОСОБА_1 притягнено до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції.
10. ГУ НП в Чернігівській області винесено наказ від 29 вересня 2017 року № 259 о/с, яким старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1, інспектора сектору криміналістичного забезпечення слідчого відділу Чернігівського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію».  

ІІІ. Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій.
11. Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2017 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2018 року, відмовлено у задоволенні позову.
12.  Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції дійшли висновку, що відповідачем при виборі міри дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 в повній мірі досліджено обставини справи та тяжкість вчиненого дисциплінарного проступку та шкоди, завданої діями позивача та на законних підставах звільнено позивача зі служби в Національній поліції України.

ІV. Касаційне оскарження
13. Не погодившись з постановою суду першої та апеляційної інстанцій, позивачем подано до Верховного Суду касаційну скаргу, яка зареєстрована у суді 12 лютого 2018 року.
14.  У касаційній скарзі позивач зазначає, що судами першої і апеляційної інстанцій постановлено рішення із неправильним застосуванням норми матеріального права, а саме: суди дійшли до помилкового висновку, що в діях позивача наявний склад дисциплінарного проступку, оскільки його провина станом на час звільнення із органів внутрішніх справ не була доведена, тобто рішення в кримінальній справі, яка порушена відносно нього ще не було постановлено.
14.1. За таких обставин позивач просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та постановити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
15.  15 лютого 2018 року ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів: судді-доповідача Бевзенка В.М., Данилевич Н.А., Шарапи В.М. відкрито касаційне провадження. Витребувано справу № 825/1693/17 з Чернігівського окружного адміністративного суду.
16.  26 лютого 2018 року справа № 825/1693/17 надійшла до Верховного Суду.
17.  07 травня 2020 року на підставі розпорядження заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від  06  травня 2020 року № 752/0/78-20 проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями.
18.  Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено склад суду: головуючого суддю Шевцову Н. В., суддів Смоковича М.І., Радишевської  О.Р.

V. Релевантні джерела права й акти їхнього застосування
19. За правилами частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
20. Приписами частини першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
21. Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
22. Відповідно до вимог частини другої статті 6, частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією України межах і відповідно до законів України, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
23.  Приписами статті 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.
24. За змістом частини другої статті 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
25.  Закон України "Про Національну поліцію" від 02 липня 2015 року №580-VIII.
25.1. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 18, поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.
25.2. Відповідно до статті 19 підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
25.3. Пунктом 4 Прикінцевих та Перехідних положень визначено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.
25.4. Згідно з пунктом 6 частини першої статті 77 поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
26.  Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України, затверджений Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-IV (чинного на момент виникнення правовідносин, далі - Дисциплінарний статут).
26.1. Згідно зі статтею 1 службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.
26.2. Згідно з статтею 7 службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожну особу рядового і начальницького складу, зокрема: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; дотримуватися норм професійної та службової етики; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку.
26.3. Статтею 2 визначено, що дисциплінарним проступком є невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.
26.4. Відповідно до частини першої статті 5 за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
26.5. Статтею 12 встановлено, що на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни може накладатись такий вид дисциплінарного стягнення, як звільнення з органів внутрішніх справ.
26.6. Відповідно до частини першої статті 14 з метою з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.
26.6.1. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення.
26.6.2. При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації тощо.
26.6.3. Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.
26.7. Згідно зі статтею 16 дисциплінарне стягнення накладається у строк до одного місяця з дня, коли про проступок стало відомо начальнику. У разі проведення за фактом учинення проступку службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення на осіб рядового і начальницького складу дисциплінарне стягнення може бути накладено не пізніше одного місяця з дня закінчення службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення, не враховуючи періоду тимчасової непрацездатності або перебування у відпустці.
Відповідно до положень Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09 листопада 2016 року № 1179, поліцейський за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики. Також поліцейський повинен поважати і не порушувати права та свободи людини, до яких, зокрема, відноситься право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

VІ. Позиція Верховного Суду
27. Переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд зазначає таке.
28. З аналізу норм законодавства, яке регулює особливості проходження служби в поліції вбачається, що однією з підстав для звільнення зі служби в поліції є реалізація дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України. Іншою підставою звільнення є набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення.
29. Притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, є окремими підставами для звільнення зі служби в поліції, не пов`язаними (не зумовленими) із притягненням особи до дисциплінарної відповідальності.
30. Верховний Суд звертає увагу на те, що вчинення працівником поліції діяння, за яке передбачено одночасно різні види юридичної відповідальності, зокрема дисциплінарну, кримінальну та/або адміністративну, не у всіх випадках ставить їх у залежність одне від одного.
31. Притягнення особи до кримінальної відповідальності або до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, на підставі судового рішення, що набрало законної сили, є підставами для звільнення зі служби в поліції. Проте це інші підстави і їх не слід ототожнювати із підставами для притягнення особи до дисциплінарної відповідальності.
32. Види дисциплінарних стягнень, які можуть застосовуватися до працівників органів поліції, установлені у статті 12 Дисциплінарного статуту.
33. Підставою для застосування цих стягнень є вчинення дій що порушують службову дисципліну. Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини працівника органів поліції, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого прямий начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні порушника складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтувавши при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення серед установлених законом.
34. В свою чергу, адміністративний суд у силу вимог частини третьої статті 2 КАС України в порядку судового контролю за рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єктів владних повноважень повинен дослідити, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, розсудливо, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, пропорційно тощо.
35. Водночас адміністративний суд не наділений повноваженнями щодо прямої чи опосередкованої оцінки правильності кримінально-правової кваліфікації діяння особи чи інших аспектів кримінального провадження, у тому числі дій слідчого чи прокурора в межах проведення досудового розслідування кримінального провадження.
36. Правова оцінка правильності та обґрунтованості рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності повинна перевірятися судами насамперед в тому, чи таке рішення прийнято у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією України та законами України, чи дійсно у діях особи є встановлені законом підстави для застосування до нього дисциплінарного стягнення, чи є застосований вид стягнення пропорційним (співмірним) із учиненим особою діянням.
37. При цьому слід ураховувати, що на відміну від звільнення зі служби в поліції у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення, звільнення у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби не пов`язано з кримінально-правовою кваліфікацією тих самих діянь, які водночас стали підставою для службового розслідування та кримінального провадження.
38. Вирішення питання про правомірність притягнення працівника органів поліції до дисциплінарної відповідальності, передбачає необхідність з`ясовувати склад саме дисциплінарного проступку в його діях, незалежно від того, яку кримінально-правову кваліфікацію, ці ж самі дії особи, отримали в рамках кримінального провадження та які наслідки, у підсумку, настали для такої особи.
39. Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що однією із підстав для притягнення позивача до дисциплінарної справи слугував висновок відповідача про грубе порушення ОСОБА_1 вимог Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09 листопада 2016  року № 1179, вимог статті 7 Дисциплінарного-статуту, статті 18 Закону України «Про Національну поліцію».
40. Приписами статті 7 Дисциплінарного-статуту встановлено, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожну особу рядового і начальницького складу, зокрема: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; дотримуватися норм професійної та службової етики; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку.
41. Відповідачем у своєму висновку за результатами службового розслідування встановлено, що 28 вересня 2017 року близько 21.15 старший лейтенант поліції ОСОБА_1 , перебуваючи у громадському місті заволодів чужим майном, а саме чоловічою барсеткою з грошовими коштами та у подальшому був затриманий поліцейськими патрульної поліції БПП УПП у м. Чернігові. Вищевикладене підтверджується відеозаписами з камер відеоспостережень, розташованих в залі супермаркету «Сільпо» в приміщенні торгового-розважального центру «Голівуд», за адресою: м. Чернігів, вул. 77 Гвардійської дивізії, буд. 1-а, поясненнями потерпілого ОСОБА_3 , свідка ОСОБА_4 та працівників УПП у м. Чернігові. 
42. Такий проступок позивача, на думку Верховного Суду, є істотним порушенням службової дисципліни та є категорично неприпустимим, особливо для працівника поліції.
43. За такого правового регулювання та обставин справи, Верховний Суд погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, що відповідачем при виборі міри дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 в повній мірі досліджено обставини справи та тяжкість вчиненого дисциплінарного проступку. А отже, оскаржуваний наказ видано відповідачем на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
44. Доводи касаційної скарги щодо відсутності рішення суду в кримінальному провадженні за обвинувачення позивача, висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, оскільки висновком службового розслідування встановлено, що в діях позивача є склад саме дисциплінарного проступку, незалежно від того, яку кримінально-правову кваліфікацію, ці ж самі дії особи, отримали в рамках кримінального провадження та які наслідки, у підсумку, настали для такої особи.
45. Верховний Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
46. Враховуючи зазначену позицію Європейського суду з прав людини, Верховний Суд надав відповідь на всі аргументи позивача, наведені в касаційній скарзі, які мають значення для правильного вирішення справи.
47. Частиною першою статті 350 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
48. Ураховуючи вищенаведене, відповідно до частини першої статті 350 КАС України Верховний Суд уважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції - без змін, оскільки судами не було допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушень норм процесуального права.

Керуючись статтями 3, 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В :  

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2017  року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2018 року в справі № 825/1693/17 залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач:                                                                      Н.В.  Шевцова
          
Судді:                                                                                          М.І. Смокович

                                                                                          О.Р. Радишевська