ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/8657/19  Номер провадження 22-ц/814/1752/20	Головуючий у 1-й інстанції Нестеренко С. Г.  Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2020 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий суддя Пилипчук Л.І.,
судді Абрамов П.С., Бондаревська С.М.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення учасників справи) у м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»
на заочне рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука від 13 травня 2020 року, постановлене суддею Нестеренком С.Г. (повний текст складено 18 травня 2020 року),
у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг, 

в с т а н о в и в:
24.11.2019 АТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 18.05.2018. Заявлені вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем кредитних зобов`язань у порядку та строки, визначені умовами кредитного договору. Просить стягнути з відповідача заборгованість, яка станом на 14.08.2019 становить 13 371,92 грн. та складається із: 8 642,60 грн. – заборгованість за тілом кредиту; 3 233,75 грн. – заборгованість за простроченим тілом кредиту; 382,62 грн. – заборгованість за нарахованими відсотками; 500,00 грн. – штраф (фіксована частина); 612,95 грн. – штраф (процентна складова) та 1 921,00 грн. судового збору.
Заочним рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука від 13.05.2020 позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково та стягнуто із ОСОБА_1 заборгованість за договором про надання банківських послуг у вигляді відкриття кредитної лінії за заявою б/н від 18.05.2013 станом на 14.08.2019, в межах встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у розмірі 7 000,00 грн. та 3% річних за користування кредитними коштами згідно ст.625 ЦК України у розмірі 210,00 грн., а також кошти у повернення сплаченого судового збору в розмірі 1 037,34 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Рішення районного суду вмотивовано тим, що заборгованість за договором в межах пільгового періоду повернення коштів не є простроченою, а заборгованість за договором по закінченню пільгового періоду повернення коштів і є фактично та юридично простроченою заборгованістю, розмір якої до стягнення не може перевищувати ліміт кредиту. За відсутності узгоджених умов кредитування в частині нарахування та стягнення відсотків, районний суд керувався положеннями ч.2 ст.625 ЦК України, стягнувши із відповідача 3% річних за користування кредитними коштами. У задоволенні решти вимог відмовлено з підстав необґрунтованості та недоведеності.
Не погодившись із указаним судовим рішенням, АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення районного суду скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 1 642,60 грн., простроченим тілом кредиту в розмірі 3 233,75 грн. та штрафів на загальну суму в 1 112,95 грн. Просить ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.
Керуючись положеннями Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч.1 ст.634 ЦК України та застосовуючи практику Верховного Суду, викладену в постанові від 21.03.2018 у справі №441/569/17, доводить, що відповідач, особисто заповнивши та підписавши анкету-заяву від 18.05.2018, висловив свою згоду, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами складає між ним та банком договір в порядку ч.1 ст.634 ЦК України. Він також зобов`язався в подальшому самостійно знайомитися зі всіма змінами до таких умов кредитування на сайті Банку, інформація щодо яких є загальнодоступною.
Зазначає, що особливістю укладеного договору є те, що позичальнику надається картка із встановленим кредитним лімітом і він, погасивши заборгованість по кредиту, може знову користуватися кредитними коштами. Тому позичальник, який згідно виписки із банківського рахунку, активно користувався кредитними коштами, на підставі ст.1049 ЦК України, зобов`язаний повернути позику позикодавцеві у повному обсязі та у строки, визначені кредитним договором.
Посилаючись на Умови та Правила надання банківських послуг в частині трактування термінів «прострочений кредит», «платіж за умовами договору», «овердрафт», доводить, що заборгованість за тілом кредиту складається із поточної заборгованості («тіло кредиту на затіню дату») та простроченої («тіло кредиту прострочене на звітню дату»), й підлягає стягненню в повному обсязі згідно наданого банком розрахунку, який є належним та допустимим доказом. 
Вважає, що районний суд безпідставно відмовив у стягненні штрафів (фіксованої частини та процентної складової), застосувавши до спірних правовідносин позицію Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №342/180/17-ц, оскільки за змістом указаної постанови відповідач заперечував проти факту ознайомлення із тією редакцією витягу Умов та Правил, що була долучена до матеріалів справи. Тоді як в межах даного спору відповідач жодних заперечень із зазначеного приводу суду не надавав. 
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Відповідно до ч.13 ст.7та ч.1 ст.369 ЦПК України,апеляційна скарга розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Перевіряючи законність та обґрунтованість судового рішення в оскаржуваній частині, апеляційний суд виходить з наступного.
Судом першої інстанції установлено, що 18.05.2018 ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанк та погодився із тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, підтверджує, що він із ними ознайомлений та згоден./а.с.7/ Така анкета-заява містить виключно персональні дані відповідача.
31.07.2018, на виконання кредитного договору №б/н, укладеного між АТ КБ ПриватБанк та ОСОБА_1 , відкрито картковий рахунок № НОМЕР_1 терміном дії 05/22 на суму кредитного ліміту 6 500,00 грн., із подальшим його зниженням до 2 000,00 грн. (06.08.2018) та збільшення до 7 000,00 грн. (05.09.2018); станом на 18.01.2019 кредитний ліміт 0,00 грн. /а.с.59/
До кредитного договору банк додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/. /а.с.9-25/
Згідно витягу із Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» банком визначено наступні тарифні плани: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT», «Універсальна GOLD». У примітках вказано, що повна версія Умов та Правил надання банківських послуг, а також актуальні Тарифи розміщені на офіційному сайті ПриватБанку: https://privatbank.ua./а.с.8/
Відповідно до наданого банком розрахунку заборгованість відповідача за договором б/н від 18.05.2018, станом на 14.08.2019 становить 13 371,92 грн., із яких: 8 642,60 грн. – заборгованість за тілом кредиту; 3 233,75 грн. – заборгованість за простроченим тілом кредиту; 382,62 грн. – заборгованість за нарахованими відсотками; 1 112,95 грн. – заборгованість за судовими штрафами./а.с.6/
Частково задовольняючи позовні вимоги та стягуючи із відповідача на користь банку прострочену заборгованість за кредитом в межах ліміту в 7 000,00 грн., районний суд виходив із того, «тіло кредиту» та «прострочене тіло кредиту» є складовими заборгованості, розмір якої не може перевищувати максимально встановленого по картці розміру ліміту. З підстав відсутності обумовлених сторонами умов кредитування в частині нарахування відсотків, районним судом застосовано положення ч.2 ст.625 ЦК України та стягнуто на користь банку 3% річних за користування кредитними коштами. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено з підстав їх недоведеності та необґрунтованості. 
Апеляційний суд із висновками суду першої інстанції в оскаржуваній частині погоджується. Доводи апеляційної скарги правильність таких висновків не спростовують, зводяться до незгоди із рішенням суду та довільним тлумачення норм права на свою користь.
Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).
Відповідно до положень статей 610, 611, 625 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. 
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).
Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст.634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно дост.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої;якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Із матеріалів справи убачається, що банк, обґрунтовуючи право вимоги стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 1 642,60 грн., простроченим тілом кредиту в розмірі 3 233,75 грн. та штрафів на загальну суму в 1 112,95 грн., посилається на Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку та Тарифів обслуговування кредитних карт Універсальна, як невід`ємних частин спірного договору.
Однак зазначені документи не підтверджують погодження між сторонами умов кредитування. Матеріали справи не містять доказів того, що саме ці Умови та правила розумів відповідач, ознайомившись і погодившись із ними, підписуючи анкету-заяву від 18.05.2018, яка містить виключно його персональні дані, а також, що указані документи на момент отримання відповідачем банківської картки, що є відмінною від дати підписання анкети-заяви (31.07.2018) містили умови щодо складових кредитного зобов`язання, сплати процентів, неустойки (пені, штрафів) у зазначеному порядку і розмірі, а, отже, не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Доводи апеляційної скарги, що відповідач зобов`язався самостійно знайомитися зі всіма змінами до таких умов кредитування на сайті Банку, інформація щодо яких є загальнодоступною, колегією суддів відхиляються, по-перше, як неспроможні та такі, що порушують права споживача послуги відповідно до вимог Закону України «Про захист прав споживачів»; по-друге, з огляду на зміст анкети-заяви, яка містить виключно персональні дані відповідача, зобов`язання самостійно знайомитися зі змінами таких умов та правил на сайті, не має для позичальника жодних юридичних наслідків.
Крім того, не може бути належним доказом роздруківка із сайту, оскільки такий доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що узгоджується із висновком Верховного суду України, викладеному в постанові від 11.03.2015 (провадження №6-16цс15) та не спростовано позивачем при розгляді даної справи.
Не є належним та допустимим доказом у розумінні ст.ст.77, 78 ЦПК України Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», як такий, що містить посилання на загальні умови кредитування у ПриватБанк з обслуговування кредитних карток «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна contract» та «Універсальна gold». При цьому, анкета-заява б/н, підписана позичальником містить виключно його персональні дані та передбачає жодних умов кредитування, а матеріали справи - доказів обізнаності позичальника із видом кредитування та діючими станом на 18.05.2018 тарифами ПриватБанку. 
За таких обставин колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, які позивачем не спростовані, що наявні у справі витяги з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ та Тарифи обслуговування кредитних карт «Універсальна», з поміткою в анкеті-заяві, що про актуальні тарифи можна ознайомитися на офіційному сайті ПриватБанку:https://privatbank.ua, не відповідають вимогам статті 207 ЦК України щодо письмової форми правочину та статті 634 ЦК України щодо форми договору приєднання, а тому не можуть розцінюватись як частина кредитного договору, укладеного між сторонами 18.05.2018 шляхом підписання анкети-заяви. 
Наведене виключає підстави для застосування до спірних правовідносин правил ч.1 ст.634, ст.638 ЦК України та спростовує доводи апеляційної скарги, що відсутність підпису позичальника на відповідних тарифах, умовах та правилах не свідчить про неукладеність договору, як такі, що зводяться до довільного тлумачення указаних норм права на свою користь. При цьому апеляційний суд враховує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та «Умов та Правил надання банківських послуг», оскільки «Умови та Правила надання банківських послуг» це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.
Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, а також відповідальність у вигляді штрафів за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, що виключає підстави для їх стягнення у судовому порядку. Наведене узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 03.07.2019 по справі № 342/180/17, що ухвалена у подібних правовідносинах. 
Доводи апеляційної скарги про безпідставність застосування позиції Великої Палати Верховного Суду з огляду на те, що в межах даного спору відповідач не надавав жодних заперечень проти факту ознайомлення із тією редакцією витягу Умов та Правил, що долучена до матеріалів справи, колегією суддів відхиляються. 
В зазначеній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про недоведеність банком саме змісту всіх умов кредитного договору, що є його обов`язком відповідно до вимог ст.ст.12,81 ЦПК України. Отже, відсутність заперечень відповідача проти позовних вимог не звільняє банк від обов`язку доводити свої позовні вимоги. Тоді як наведена банком у апеляційній скарзі практика Верховного Суду України щодо дійсності Умов і Правил таких висновків не спростовує та не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, оскільки стосується конкретних судових справ і сформована раніше ніж правова позиція Великої Палати, яка має узагальнююче значення та сформована пізніше. 
Разом із цим, колегія суддів приймає до уваги, що за відсутності належних та допустимих доказів погодження умов договору, АТ КБ «ПриватБанк» має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
Реалізуючи таке право банком заявлено до стягнення вимоги щодо заборгованості за тілом кредиту в розмірі 8 642,60 грн. та 3 233,75 грн. за простроченим тілом кредиту, із яких районним судом задоволено до стягнення 7 000,00 грн., в межах суми кредитного ліміту. Оскаржуючи рішення районного суду в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 1 642,60 грн. та за простроченим тілом кредиту в розмірі 3 233,75 грн., банк керується Умовами та правилами надання банківських, безпідставність застосування яких раніше викладене, а тому апеляційним судом відхиляється. З огляду на розмір фактично сплачених позичальником коштів сумі (6 142,37 грн.) та 7 000,00 грн., що стягнуті судом першої інстанції, підстави для задоволення вимог апеляційної скарги в цій частині - відсутні. 
Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» - залишити без задоволення. 
Заочне рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука від 13 травня 2020 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 29.07.2020.

Головуючий суддя                                                                 Л.І. Пилипчук

Судді                                                                                 П.С. Абрамов

       С.М. Бондаревська