ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«30» липня 2020 року м. Херсон

Справа № 766/5228/18 
Провадження № 22-ц/819/871/20 

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого (суддя – доповідач)	Воронцової Л. П.	
суддів:	Ігнатенко П. Я.,	
  	Полікарпової О. М.	
секретар	Сікора О. В.	

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області у складі судді Майдан С. І. від 18 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, 
В С Т А Н О В И В:
У березні 2018 року ОСОБА_1 звернулася з вище зазначеним позовом до суду, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько – ОСОБА_3 , який за життя склав заповіт від 08 листопада 1995 року на 1/3 частину належної йому квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Позивач зазначала, що не мала змоги вчасно звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за заповітом, оскільки, як до, так і після смерті батька, постійно хворіла.
26 березня 2018 року вона звернулася до нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Комаренко А. М. з проханням видати їй свідоцтво про право власності в порядку спадкування за заповітом, однак їй було відмовлено у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини. 
Позивач вважаючи, що встановлений законом строк вона пропустила з поважних причин, оскільки тривалий час важко хворіла, перенесла ряд складних операцій, просила суд, враховуючи доповнення до позовної заяви, визначити їй додатковий строк у 3 місяці для прийняття спадщини за заповітом після ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 18 березня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просила рішення суду скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що суд односторонньо розглянув справу, лише взявши до уваги заперечення відповідача та не врахувавши те, що вона тяжко і тривалий час хворіла, що стало перешкодою у своєчасному прийнятті спадщини, на підтвердження чого додає до апеляційної скарги додаткові медичні документи; наявність тяжкої хвороби у матері потребувала її постійного догляду; вона протягом тривалого часу хворіла, однак намагалася не брати лікарняні листи і перебувала на лікуванні амбулаторно, оскільки у той період часу на роботі проходило скорочення штатів; відповідач також пропустив строк для прийняття спадщини, тому він звернувся до неї для отримання згоди на прийняття частини спадщини після смерті батька і вона таку згоду йому надала, написавши відповідну заяву у нотаріуса, однак на її звернення надати згоду на прийняття нею спадщини відповідач відмовив.
Заслухавши доповідача, сторін та їх представників, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів вважає апеляційну скаргу не підлягаючою задоволенню з наступних підстав.
Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що обставини, зазначені позивачкою як поважні причини пропуску строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 не підтверджені належними та допустимими доказами, не є об`єктивними, непереборними та істотними перешкодами для своєчасного звернення із заявою про прийняття спадщини після ОСОБА_3 , а тому є неповажними.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається і це встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується актовим записом про смерть № 1351, зробленим 27 грудня 2016 року Дніпровським районним у місті Херсоні відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно /а. с. 9/.
Відповідно до заповітів від 07 лютого 1995 року, ОСОБА_4 належну їй частину квартири АДРЕСА_2 , заповіла ОСОБА_2 (сину) і ОСОБА_1 (доньці) в рівних частинах; від 08 лютого 1995 року, ОСОБА_3 належну йому частину вище зазначеної квартири заповів ОСОБА_1 , своїй доньці /а. с. 8, 62/.
Згідно свідоцтва № 146 про право власності на житло від 27 червня 1994 року № 99, квартира АДРЕСА_2 дійсно належить на праві приватної, спільної сумісної власності ОСОБА_4 та членам її сім`ї ОСОБА_3 , ОСОБА_2 /а. с. 11/.
Батьками ОСОБА_1 є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 /а. с. 6, 7/.
26 березня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до нотаріусу Херсонського міського нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право власності в порядку спадкування їй було відмовлено, у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини /а. с. 10/.
Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно з частиною першою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
Відповідно до частини першою статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини.
Відповідно до частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Згідно з положеннями статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.
За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.
За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Як свідчить тлумачення частини третьої статті 1272 ЦК України, надане судам у п. 24 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», до поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини відносяться причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця щодо подачі заяви про прийняття спадщини. Якщо ж у спадкоємця таких перешкод для подання заяви не було, то правові підстави для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.
Аналогічний правовий висновок зроблений у постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року у справі № 6-85цс12, від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15 та у постановах Верховного Суду від 19 грудня 2018 року у справі № 372/2383/16-ц (провадження № 61-20920св18), від 20 лютого 2020 року у справі № 419/3788/17 (провадження № 61-2969св19).
Як зазначив Верховний Суд у своїй постанові від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.
Обґрунтовуючи поважність пропуску строку для прийняття спадщини, позивач посилається на те, що вона протягом тривалого часу, як до, так і після смерті батька, хворіла, перенесла ряд складних операцій, на підтвердження чого надала виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, відповідно до яких ОСОБА_1  перебувала в амбулаторно-поліклінічному закладі із 04.08.2016 року по 05.08.2016 року; з 26.09.2016 року по 30.09.2016 року; 05.12.2016 року; з 15.03.2017 року по 20.03.2017 року; з 26.06.2017 року по 30.06.2017 року - 5 днів; листи непрацездатності, відповідно до який остання була звільнена від роботи за період з 15.03.2017 року по 20.03.2017 року; 26.06.2017 року /а. с. 12-16/.
Аналіз зазначених медичних документів дозволяє дійти висновку, що докази тривалості і тяжкості хвороби позивачки у період строку на прийняття спадщини з 26 грудня 2016 року по 26 червня 2017 року відсутні, оскільки у вказаний період вона була звільнена від роботи з 15 березня 2017 року по 20 березня 2017 року.
Крім того, позивач зазначила, що у цей період вона продовжувала працювати, що спростовує її твердження про існування непереборних, істотних труднощів у прийнятті спадщини.
Суд першої інстанції, встановивши, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження існування об`єктивних та істотних труднощів для позивача для своєчасної подачі заяви про прийняття спадщини, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовної вимоги про надання додаткового строку для прийняття спадщини.
Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_1 на те, що відповідач пропустив строк для прийняття спадщини, тому він звернувся до неї для отримання згоди на прийняття частини спадщини після смерті батька і вона таку згоду йому надала, написавши відповідну заяву у нотаріуса, однак він такої згоди не надав їй, підлягають відхиленню, як такі, що не впливають на правильність висновків суду.
На підставі вище зазначеного, доводи апеляційної скарги  ОСОБА_1 підлягають відхиленню, рішення суду, як законне і обґрунтоване, винесене з дотриманням норм матеріального і процесуального права – залишенню без змін.
Керуючись ст. ст. 367, 374 ЦПК України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 18 березня 2020 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції у цивільних справах - Верховного Суду.
Дата складання повного судового рішення 31 липня 2020 року.

Головуючий Л. П. Воронцова 

Судді: П. Я. Ігнатенко 

О. М. Полікарпова