У Х В А Л А        
 
10 серпня 2020 року
м. Київ
 
справа № 759/12762/18
провадження № 61-11013ск20 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Стрільчука В. А., розглянувши касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 11 грудня 2019 року та постанову Київськогоапеляційного суду від 19 червня 2020 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа- Товариство                        з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінантна» про відшкодуваннямайнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 
встановив:
У серпні 2018 року ОСОБА_1 , звернувся до суду з вищевказаним позовом,       в якому просив стягнути з відповідача заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди(далі - ДТП) майнову шкоду у розмірі 91 281, 00 грн та судовий збір.
Посилався на те, що19 грудня 2017 року близько 02:15 год ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки «Mercedes Benz G500 v8», державний номерний знак  НОМЕР_1 , рухаючись по проспекту Перемоги, 83/3 в містіКиєві, в порушення вимог пунктів 12.1, 13,1 Правил дорожнього руху, не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечного бокового інтервалу, в наслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Аudi 80», державний номерний знак НОМЕР_2 , що призвело до пошкодження транспортному засобу «Аudi 80», який належитьйомуна праві власності.
Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 24 січня                  2018 року відповідач був притягнутий до адміністративної відповідальності.
Зазначив, що внаслідок ДТП йому завдано майнову шкоду, розмір якої визначений звітом № 14 про оцінку транспортного засобу від 23 січня 2018 року та становить 89 781 грн, які просив стягнути з відповідача, як особи винної у вчиненні  ДТП.
Окрім цього, він поніс витрати пов`язані з проведенням цього дослідження у сумі 1 500, 00 грн, які також просив стягнути з відповідача.
Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 11 грудня 2019 року, залишеним без змін постановою Київськогоапеляційного суду від 19 червня     2020 року, у задоволенні позовних вимог   ОСОБА_1 відмовлено за безпідставністю заявленого позову.
23 липня 2020 року  ОСОБА_1  через свого представника ОСОБА_3 надіслав засобами поштового зв`язку до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 11 грудня 2019 року та постанову Київськогоапеляційного суду від 19 червня    2020 року, в якій просив скасувати оскаржувані судові рішення повністю та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Заявник зазначив, що дана справа оскаржується з підстав, передбачених підпунктами «а» та «в» пункту 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).
У касаційній скарзі  ОСОБА_1  посилається на те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, зокрема, суди безпідставно застосували правову позицію викладену у постанові Великої Палати Верховного Судувід          04 липня 2018 року, при тому, як дана справа стосується інших правовідносин,  неправильно застосували норми матеріального права та порушили норми процесуального права.
Крім цього, заявник вказує, що справа становить значний суспільний інтерес через відсутність єдності у судовій практиці у справах щодо відшкодування шкоди учаснику ДТП.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;      б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено, що з 01 січня 2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 2 102 грн.
Ціна позову в цій справі становить 91 281, 00 грн, що станом на 01 січня               2020 року не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102 грн х 250 = 525 500 грн).
Наведені заявником обставини, передбачені підпунктом «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не дають підстав для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки висновки судів попередніх інстанцій у цій справі не суперечать сформованій судовій практиці Верховного Суду при вирішенні спорів, що виникають з подібних правовідносин.Доводи заявника полягають у його незгоді з оцінкою судом зібраних у справі доказів та встановлених обставин, що не стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
Крім того, аналіз судових рішень у справі та наведені у касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про те, що справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для заявника.
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє             у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Оскільки оскаржувані заявником судові рішення ухвалено у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб і вони не підлягають касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.
Верховним Судом взято до уваги, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження)              у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.
Керуючись статтею 129 Конституцій України, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
ухвалив:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 11 грудня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 19 червня 2020 року          у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа- Товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінантна» про відшкодування майнової шкоди, завданоївнаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                               М. Ю. Тітов
 
                                                                                                          С. О. Карпенко
 
                                                                                                          В. А. Стрільчук