ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 598/2503/18	Головуючий у 1-й інстанції Щербата Г.Р. 	
Провадження № 22-ц/817/419/20 	Доповідач - Костів О.З.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2020 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Костів О.З. 
суддів -  Хома М. В., Щавурська Н. Б., 
з участю секретаря - Панькевич Т.І. 
                                       представника апелянта — ОСОБА_1 ,
                                       представника позивача — ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 598/2503/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Збаразького районного суду Тернопільської області від 30 січня 2020 року, ухваленого суддею Щербатою Г.Р., повний текст якого складено 30 січня 2020 року, у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В:
У грудні 2018 року ОСОБА_5 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди.
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що 19 серпня 2018 року приблизно о 12 год. 30 хвилин мала місце ДТП з вини відповідача, який керуючи транспортним засобом марки ЗАЗ І-VAN А07А1, номерний знак НОМЕР_1 , на автодорозі М-19 в районі с.Старий Вишнівець Збаразького району Тернопільської області, біля АЗС «Магістр», не виконав вимогу дорожнього знаку 3.25 д.1 ПДР України, здійснив обгін вантажного транспортного засобу ДАФ з напівпричепом та допустив зіткнення з керованим ним транспортним засобом марки Москвич АЗЛК 412, номерний знак НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку попереду вантажного транспортного засобу, здійснюючи поворот ліворуч на АЗС «Магістр». В результаті ДТП транспортний засіб отримав механічні пошкодження, а позивачу водію ОСОБА_5 та пасажирам - його малолітнім дітям ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , завдана моральна шкода, яка полягає у фізичних і моральних стражданнях, порушення сну, нервове потрясіння, поява та постійне відчуття страху, нічне нетримання сечі дитиною ОСОБА_9 .
Враховуючи наведене, просив стягнути із відповідача 30 000 грн. моральної шкоди, яка завдана позивачу та його малолітнім дітям в результаті ДТП.
Рішенням Збаразького районного суду Тернопільської області від 30 січня 2020 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 30 000 грн. моральної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_10 , малолітнім ОСОБА_11 та ОСОБА_8 , в інтересах яких діє позивач. Вирішено питання судових витрат.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представник ОСОБА_6 — адвокат Ганущин О.Б. подала на нього апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що судом неповно встановлено фактичні обставини справи та дано невірну оцінку доказам.
Апеляційна скарга мотивована тим, що в результаті ДТП, яка мала місце 09 серпня 2017 року, позивач та члени його сім`ї не отримали жодних тілесних ушкоджень та в день ДТП ніхто з них в медичні заклади не зверталися. Звертає увагу, що цивільна відповідальність відповідача застрахована ПАТ «СТ «ТАС», яке має бути належним відповідачем в справі. Однак, жодних вимог до страховика про відшкодування моральної шкоди не заявлялося, що є правовою підставою для відмови в задоволення позову.
Враховуючи наведене, просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове, яким у задоволенні позову відмовити.
Відзив на апеляційну скаргу від учасників по справі не надходив.
В судовому засіданні представник апелянта — адвокат Ганущин О.Б. апеляційну скаргу підтримала, зіславшись на мотиви, викладені в ній.
Представник позивача — адвокат Семененко С.М. проти апеляційної скарги заперечив та просив рішення суду залишити без змін.
Інші учасники в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про день і час слухання справи.
Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, доводи, зазначені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає виходячи із наступного.
За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
Судом встановлено наступні обставини.
Як вбачається з постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 травня 2018 року по справі №598/656/18 ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
При розгляді адміністративної справи встановлено, що ОСОБА_6 09 серпня 2017 року приблизно о 12 год. 30 хвилин, керуючи транспортним засобом марки ЗАЗ І-VAN А07А1, номерний знак НОМЕР_1 , на автодорозі М-19 в районі с.Старий Вишнівець Збаразького району Тернопільської області, біля АЗС «Магістр», не виконав вимогу дорожнього знаку 3.25 д.1 ПДР України, здійснив обгін вантажного транспортного засобу ДАФ з напівпричепом та допустив зіткнення з транспортним засобом марки Москвич АЗЛК 412, номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_10 , який рухався в попутному напрямку попереду вантажного транспортного засобу, здійснюючи поворот ліворуч на АЗС «Магістр». Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_6 порушив вимоги п. 3.25 додаток 1 Правил дорожнього руху України та вказані автомобілі отримали механічні пошкодження (а.с.4).
Рішенням Збаразького районного суду Тернопільської області від 31 липня 2019 року, залишеного без змін постановою Тернопільського апеляційного суду від 12 грудня 2019 року, позов ОСОБА_12 до ПАТ «Страхова група «ТАС»» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, задоволено. Стягнуто із ПАТ «Страхова група «ТАС»» на користь ОСОБА_12 19900 грн. матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 09 серпня 2017 року на автодорозі М-19 в районі с.Старий Вишнівець Збаразького району Тернопільської області, біля АЗС «Магістр», з вини водія ОСОБА_6 , який керував транспортним засобом марки ЗАЗ І-VAN А07А1, номерний знак НОМЕР_1 , згідно договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів поліс №АК НОМЕР_4 5979597 (а.с.69-80).
Як вбачається із повідомлення адміністрації Збаразької ЦРКЛ від 02 жовтня 2018 року №1942 ОСОБА_5 23 серпня 2017 року та 05 вересня 2017 року звертався до лікаря невропатолога Збаразької ЦРКЛ з приводу хвороби сина ОСОБА_13 після перенесеної ДТП, яка трапилась в серпні 2017 року і дитині встановлено діагноз: нічне нетримання сечі. Астено-невротичний синдром (а.с.8).
Зазначений діагноз ОСОБА_13 підтверджується даними консультативного висновку спеціаліста Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні №114 від 13 червня 2019 року та Тернопільської обласної дитячої клінічної лікарні від 13 червня 2019 року (а.с.58-61).
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, апеляційний суд виходить з наступного.
Моральна шкода - це втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Приписами статті 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до роз`яснень, даних у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення). Зокрема, враховуються стан здоров"я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, ступінь зниження престижу, ділової репутації.
З матеріалів справи вбачається, що судове рішення про відшкодування матеріальної шкоди вступило у законну силу 12 грудня 2019 року. Тобто, через 2 роки 4 місяці після ДТП.
Судом першої інстанції вірно встановлено, що порушення законних прав позивача та його дітей, з вини відповідача, призвели до моральних і фізичних страждань, настання негативних змін у їх житті, порушення сну, нервове потрясіння, поява та постійне відчуття страху у дітей, нічне нетримання сечі дитиною ОСОБА_9 , порушення нормальних життєвих зв`язків, що вимагали від позивача додаткових зусиль для організації свого життя та дітей.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що участь у ДТП, пошкодження власного майна безумовно негативно вплинуло на моральний стан позивача та призвело до душевних страждань, а тому посилання скаржника у апеляційній скарзі на те, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження заподіяння йому моральної шкоди є безпідставними.
Аналогічний висновок викладений у постанові КЦС у складі Верховного Суду від 22 квітня 2019 року справа № 761/14285/16-ц.
Не заслуговують до уваги твердження апелянта, що сума моральної шкоди в розмірі 30 000 грн. є надзвичайно високою та неспівмірною з матеріальною шкодою (19 900 грн.), оскільки моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (ч.4 ст.23 ЦК України).
При цьому колегія суддів враховує, що сума моральної шкоди у розмірі 30 000 грн. визначена щодо трьох фізичних осіб, а саме: позивачу ОСОБА_10 та його малолітнім дітям - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в інтересах яких діє позивач.
З огляду на обставини справи та наслідки, що наступили для позивача та його малолітніх дітей внаслідок пошкодження майна та втрат немайнового характеру, обсяг заподіяних збитків, настання негативних змін у їх житті, нервове потрясіння, колегія суддів погоджується з висновком суду, що з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення компенсація за спричинену моральну шкоду йому та його малолітнім дітям, яку суд визначив в розмірі 30 000 грн. Такий розмір відповідає засадам розумності та справедливості.
Необґрунтованими є твердження апелянта, що не пред`явлення у даній справі вимог позивача до страховика ПАТ «СТ «ТАС», за наявності підстав для стягнення завданої шкоди здоров`ю, моральної шкоди, є правовою підставою для відмови у даному позові виходячи з наступного.
В апеляційній скарзі ОСОБА_6 зазначає, що згідно Договору страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів Поліс № АК 5979597 від 19 травня 2017 року, обов`язковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 100 000 грн., за шкоду, заподіяну здоров`ю - 200 000 грн. на одного потерпілого, встановлений розмір франшизи в розмірі 0 грн. При цьому копія вказаного Страхового полісу в матеріалах справи відсутня.
Постановою Тернопільського апеляційного суду від 12 грудня 2019 року (справа №598/2501/18) встановлено, що згідно Страхового поліса №АК/5979597 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що укладений між страхувальником ОСОБА_14 і ПАТ« Страхова група«ТАС», встановлено ліміт відшкодування майнової шкоди в розмірі 100 000.00 грн., розмір франшизи - нуль (а.с.69-80).
Враховуючи наведене, колегія суддів звертає увагу, що позивач ОСОБА_5 звернувся в суд із вимогою про стягнення моральної шкоди, яка не передбачена Страховим полісом №АК/5979597 від 19 травня 2017 року.
Отже, твердження апелянта, що належний відповідач у даній справі повинна бути ПАТ« Страхова група«ТАС», не заслуговують до уваги.
У відповідності до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з вимогами ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Згідно ч.2 ст.89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Задовольняючи позов, судом першої інстанції вірно встановлено фактичні обставини справи та дано правильну оцінку доказам.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.
Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно.
Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.
Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_3 – залишити без задоволення.
Рішення Збаразького районного суду Тернопільської області від 30 січня 2020 року — залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Дата складення повного тексту постанови — 15 липня 2020 року.

Головуючий 
Судді