ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2020 р.	Справа № 520/545/20	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Калиновського В.А.,
Суддів: Сіренко О.І. ,  Кононенко З.О. ,
за участю секретаря судового засідання Ковальчук А.С
представник позивача Могильова І.А.
    представник відповідача Коваленко М.В. 
          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами Головного управління ДПС у Харківській області, Державної податкової служби України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.03.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Шевченко О.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022  по справі № 520/545/20
          за позовом       Товариства з обмеженою відповідальністю "Корнеліус Україна"  
          до       Головного управління ДПС у Харківській області ,       Державної податкової служби України               
          про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Корнеліус Україна", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, Державної податкової служби України, якому, з урахуванням заяви про зміну предмета позову, просив суд:
- визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Харківській області щодо відображення в картці особового рахунку (інтегрованій картці) платника податку товариства з обмеженою відповідальністю «Корнеліус Україна» суми податкового боргу у розмірі 1 684 149,00 грн.;
- зобов`язати Головне управління ДПС у Харківській області скасувати суму податкового боргу у розмірі 1 684 149,00 грн., визначену в податковій вимозі № 100548-57 від 04.07.2019 року;
- зобов`язати Головне управління ДПС у Харківській області здійснити коригування даних в картці особового рахунку (інтегрованій картці) платника податку товариства з обмеженою відповідальністю «Корнеліус Україна» шляхом сторнування суми податкового боргу з податку на додану вартість у сумі 1 684 149,00 грн., яка виникла за рахунок проведеного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника за рішенням суду та виключити з усіх інформаційних баз ДПС України даних про наявність податкового боргу товариства з обмеженою відповідальністю «Корнеліус Україна» з податку на додану вартість у сумі 1 684 149,00 грн.;
- зобов`язати Головне управління ДПС у Харківській області відкликати повідомлення щодо товариства з обмеженою відповідальністю «Конеліус Україна», надіслане 09.08.2019 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, про наявність заперечень проти проведення державної реєстрації припинення юридичної особи у зв`язку з наявністю податкового боргу.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26.03.2020 року адміністративний позов задоволено частково.
Зобов`язано Головне управління ДПС у Харківській області здійснити коригування облікових показників інтегрованої картки платника - товариства з обмеженою відповідальністю «Корнеліус Україна», шляхом зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість на суму 1684149 (один мільйон шістсот вісімдесят чотири тисячі сто сорок дев`ять) грн. 00 коп.
Зобов`язано Державну податкову службу України відкликати повідомлення від 09.08.2019 року в частині наявності податкового боргу у товариства з обмеженою відповідальністю «Корнеліус Україна», надісланого до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про наявність заперечень проти проведення державної реєстрації припинення юридичної особи у зв`язку з наявністю податкового боргу.
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.
Не погодившись з  рішенням суду  першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, відповідачами  подані апеляційні скарги, в яких вони просять  скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити повністю. 
В  обґрунтування    вимог    апеляційних     скарг   зазначають, що за даними інтегрованої картки платника з податку на додану вартість ТОВ «Корнеліус Україна», протягом 2014 - 2015 років заявлені до відшкодування суми ПДВ за липень, серпень, вересень 2010 року у розмірі 1 684 149,00 грн. були зменшені у рахунок нарахувань по деклараціях та уточнюючих розрахунках в хронологічному порядку. В свою чергу, ТОВ «Корнеліус Україна» було здійснено сплату податку на додану вартість, нарахованого по деклараціях та уточнюючих розрахунках, внаслідок чого в інтегрованій картці платника сформувалась переплата грошовими коштами по грошових зобов`язаннях з податку на додану вартість у розмірі 1 684 149,00 грн. Станом на 01.07.2015 року на електронному рахунку ТОВ "Корнеліус Україна" одноразово збільшилась сума надміру сплачених грошових зобов`язань з ПДВ на суму переплати в розмірі 1 423 101,48 грн., тобто врахована у збільшення суми, на яку платник має право зареєструвати податкові накладні або розрахунки коригування в ЄРПН, як складова формули, за якою здійснюється обрахування такої реєстраційної суми. Дана сума не відображена платником у податковій звітності з ПДВ за червень 2015 року, оскільки на той час була предметом судового оскарження. Частина переплати грошовими коштами у сумі 266 522,00 грн. повернута на рахунок ТОВ «Корнеліус Україна». 
В свою чергу, органами казначейської служби на виконання рішення суду було проведено відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок ТОВ «Корнеліус Україна» на суму 1 684 149,00 грн. Дана операція відображена в інтернованій картці платника 30.06.2019 року. Листом від 06.05.2019 року № 14235/9-20-40-12-02-19 ГУ ДФС в Харківській області повідомлялося ГУ ДКСУ в Харківській області про відсутність залишку невідшкодованого ПДВ по підприємству. Таким чином, відповідач вчинив всі дії в межах своєї компетенції для повідомлення про відсутність залишків невідшкодованого ПДВ. 
Позивач подав відзив на апеляційні скарги, в якому він, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просив залишити апеляційні скарги без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. 
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції, представник відповідача, Головного управління ДПС у Харківській області, наполягаючи на порушенні судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального права, просив скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою в задоволенні позову відмовити, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі. 
Представник позивача, наполягаючи на законності  та обгрунтованості рішення суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване  рішення без змін.
Представник відповідача, Державної податкової служби України, в судове засідання апеляційної інстанції не прибув, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином.
Відповідно до  ч.2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених  про дату, час і місце  розгляду справи, не перешкоджає  розгляду  справи.
З урахуванням ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія  суддів,  заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які прибули в судове засідання, перевіривши рішення суду в частині задоволення позову та доводи апеляційних скарг, дослідивши матеріали  справи, вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 04.07.2019 року Головним управлінням ДФС у Харківській області у відношенні ТОВ «Корнеліус України» сформовано податкову вимогу №100548-57 віл 04.07.2019 року, у якій зазначено, що станом на 03 липня 2019 року ТОВ «Корнеліус Україна» має податковий борг у розмірі 1 684 149,00 грн. з податку на додану вартість (а.с. 38).
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2019 року по справі № 520/6811/19 адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Корнеліус Україна» до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги задоволено. Визнано протиправною та скасовано податкову вимогу Головного управління ДФС у Харківській області №100548-57 від 04.07.2019 року з податку на додану вартість у розмірі 1 684 149,00 грн.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 28.01.2020 року апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області залишено без задоволення. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.10.2019 року по справі № 520/6811/19 залишено без змін.
Рішення суду набрало законної сили 28.01.2020 року.
Відповідно до ч.4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Незважаючи на скасування судом податкової вимоги №100548-57 від 04.07.2019 року з ПДВ у розмірі 1 684 149,00 грн., станом на 31.12.2019 року вказана сума податкового боргу відображена в інтегрованих картках платника податку по даному платежу (а.с. 39).
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що  у платників податків наявний такий спосіб захисту порушеного права як зобов`язання податкового органу, в якому платник податків перебуває на податковому обліку, внести зміни до картки особового рахунку платника податків. Також суд зазначив, що судовим рішенням  у справі № 520/6811/19, що набрало законної сили,  встановлено той факт, що податкова вимога №100548-57 від 04.07.2019 є протиправною, а заборгованість в розмірі 1 684 149,00 грн.  - відсутня.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Фактична відсутність у ТОВ «Корнеліус Україна» податкового боргу в розмірі 1 684 149,00 грн. підтверджується судовим рішенням, яке набрало законної сили.
Організацію діяльності з ведення оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування визначає Порядок ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що затверджений наказ Міністерства фінансів України від 07 квітня 2016 року № 422 (далі - Порядок № 422).
Відповідно до п. 2 розділу І вказаного Порядку інтегрована картка платника (далі - ІКП) є формою оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджетів та єдиного внеску, що ведеться за кожним видом платежу та включає перелік показників підсистем інформаційної системи органів ДФС, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та цільовими фондами. Оперативний облік - процес відображення, систематизації та узагальнення первинних показників через їх перетворення в облікові показники в ІКП.
У свою чергу первинні показники - це показники, що містяться у первинних документах та є визначальними для характеристики процесів адміністрування податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів та єдиного внеску.
До первинних документів належать, серед інших, податкові декларації, уточнюючі розрахунки, судові рішення.
Згідно з п. 4 розділу І Порядку № 422 відповідальними за достовірність відображення в інформаційній системі органів ДФС первинних показників є працівники структурних підрозділів органів ДФС за напрямами роботи.
Відповідно до п. 5 розділу І Порядку № 422 контроль достовірності первинних показників за податками і зборами, митними та іншими платежами до бюджетів та єдиним внеском здійснюється керівниками структурних підрозділів органів ДФС за напрямами роботи.
При виявленні некоректних базових записів структурними підрозділами за напрямами роботи готується коригуючий документ з обов`язковим посиланням на первинний документ, показники якого виправляються. Коригування даних в інформаційній системі органів ДФС здійснюється підрозділами, відповідальними за введення таких даних з первинних документів, за поточною датою.
У разі необхідності коригування облікових показників ІКП у ручному режимі таке коригування здійснюється виключно за рішенням керівника (заступника керівника) органу ДФС, підготовленим відповідним структурним підрозділом за напрямом роботи.
В постанові від 06 березня 2020 року по справі №819/418/15-а Верховний Суд дійшов висновку, що в разі якщо податкова вимога про сплату боргу є скасованою судом, при цьому визначені в ній сума податкового боргу відображена в інтегрованих картках платника податку по відповідному платежу, платник податків, вважаючи, що певними рішеннями, діями чи бездіяльністю позивача порушені його права, має право звернутися до суду з відповідним позовом. При цьому, належним способом захисту прав буде подання платником відповідного позову про коригування в інтегрованій картці платника відомостей щодо спірної суми податкового боргу.
Відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 
Колегія суддів вважає правильним зазначення судом першої інстанції, що ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав, тому зобов`язання відповідача здійснити коригування даних в інтегрованій картці платника податків - товариства з обмеженою відповідальністю «Корнеліус Україна», шляхом зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість у розмірі 1 684 149,00 грн., є ефективним способом захисту в межах спірних правовідносин, який виключає подальше звернення позивача до суду за захистом порушених прав.
Також судом встановлено, що відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, ТОВ "Корнеліус Україна" зареєстровано в якості юридичної особи. З 25.07.2019 року підприємство перебуває в стані припинення за рішенням засновників.
Листом від 21.11.2019 року № 3137/0/279-19 управління державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців повідомлено позивача, що в ЄДР містяться повідомлення від Пенсійного фонду України та від Державної фіскальної служби України про наявність заперечень проти проведення державної реєстрації припинення юридичної особи - ТОВ «Корнеліус Україна». Відповідно до повідомлення Державної фіскальної служби Україну від 09.08.2019 причиною наявності заперечень проти проведення державної реєстрації припинення ТОВ «Корнеліус Україна» є наявність податкового боргу або грошових зобов`язань, відсутність інформації від фінансових установ про закриття всіх рахунків платника податків, що згідно п.11 ч.1 ст. 28 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", що є підставою для відмови у державній реєстрації припинення юридичної особи позивача (а.с. 17).
Підпунктом 2 пункту 2 наказів Міністерства юстиції України, Міністерства фінансів України 18.03.2016  року № 759/5/371 "Про інформаційну взаємодію між Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань й інформаційними системами Державної фіскальної служби України" установлено, що до запровадження обміну документами в електронній формі між Реєстром та інформаційними системами Державної фіскальної служби України щодо подання запитів державними реєстраторами юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань і передачі до Реєстру відомостей про відсутність (наявність) заборгованості зі сплати податків і зборів, про відсутність (наявність) заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, про узгодження плану реорганізації юридичної особи такі відомості передаються Державною фіскальною службою України до Реєстру з урахуванням технічних можливостей Реєстру та інформаційних систем Державної фіскальної служби України.
Так, Порядком інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань й інформаційними системами Державної фіскальної служби України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства фінансів України 18.03.2016  року № 759/5/371 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 березня 2016 р. за № 446/28576, визначено механізм інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань (далі – Реєстр) й інформаційними системами Державної фіскальної служби України, у тому числі обміну документами в електронній формі (далі – Інформаційна взаємодія) (п.1 Порядку).
Згідно п.4 Порядку, інформаційну взаємодію забезпечують технічний адміністратор Реєстру та Державна фіскальна служба України. 
Підтвердження щодо отримання відомостей про проведені реєстраційні дії, документів в електронній формі з Реєстру формується Державною фіскальною службою України автоматично програмними засобами ведення реєстрів Державної фіскальної служби України та передається до Реєстру одночасно із завантаженням таких відомостей, документів до реєстрів Державної фіскальної служби України.
Передача до Реєстру відомостей, визначених Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань», здійснюється Державною фіскальною службою України у строки, встановлені цим Законом (п. 9, 10 Порядку).
Враховуючи відсутність у платника податкового боргу зі сплати ПДВ у розмірі 1 684 149,00 грн. та її безпідставне відображення ГУ ДПС в Харківській області в інтегрованих картках платника податку по даному платежу, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог про зобов`язання Державної податкової служби України відкликати повідомлення від 09.08.2019 року в частині наявності податкового боргу у товариства з обмеженою відповідальністю «Корнеліус Україна», надісланого до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про наявність заперечень проти проведення державної реєстрації припинення юридичної особи у зв`язку з наявністю податкового боргу. 
У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, яка сформувалась з питань імперативності правила про прийняття рішення на користь платників податків, встановлено, що у разі існування неоднозначності у тлумаченні прав та/чи обов`язків платника податків слід віддавати перевагу найбільш сприятливому тлумаченню національного законодавства та приймати рішення на користь платника податків (справи «Серков проти України» (заява №39766/05), «Щокін проти України» (заяви №23759/03 та №37943/06).
Предметом регулювання статті 1 Першого протоколу до Конвенції є втручання держави у право на мирне володіння майном. У практиці ЄСПЛ (серед багатьох інших, наприклад, рішення Європейського суду з прав людини у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1986 року, «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року, «Сєрков проти України» від 7 липня 2011 року, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23 листопада 2000 року. «Булвес АД проти Болгарії» від 22 січня 2009 року, «Трегубенко проти України» від 2 листопада 2004 року, «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання у право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції, а саме: чи є втручання законним; чи має воно на меті «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання у право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.
Втручання держави у право на мирне володіння майном є законним, якщо здійснюється на підставі закону нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким і передбачуваним з питань застосування та наслідків дії його норм.
Втручання є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу - втручання держави у право на мирне володіння майном може бути виправдано за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності. Саме національні органи влади мають здійснювати первісну оцінку наявності проблеми, що становить суспільний інтерес, вирішення якої б вимагало таких заходів. Поняття «суспільний інтерес» має широке значення (рішення від 23 листопада 2000 року в справі «Колишній король Греції та інші проти Греції»). Крім того, Європейський суд з прав людини також визнає, що й саме по собі правильне застосування законодавства, безперечно, становить «суспільний інтерес» (рішення ЄСПЛ від 2 листопада 2004 року в справі «Трегубенко проти України»).
Критерій «пропорційності» передбачає, що втручання у право власності розглядатиметься як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, визначеною для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідного балансу не буде дотримано, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар». При цьому з питань оцінки «пропорційності» Європейський суд з прав людини, як і з питань наявності «суспільного», «публічного» інтересу, визнає за державою досить широку «сферу розсуду», за винятком випадків, коли такий «розсуд» не ґрунтується на розумних підставах.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржників та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, у пункті 23 рішення Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи рішення суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржника.
Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційних скарг не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.  Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. 
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.03.2020 року по справі №520/545/20 в частині задоволення позову прийнято з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для його скасування не виявлено.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу Державної податкової служби України  залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.03.2020 року по справі № 520/545/20  залишити без змін.
 . 

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		В.А. Калиновський	
Судді	   	О.І. Сіренко    З.О. Кононенко   	
Повний текст постанови складено  08.07.2020 року