ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/542/20  Номер провадження 22-ц/814/1508/20	Головуючий у 1-й інстанції Гальченко О. О.  Доповідач ап. інст. Хіль Л. М.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2020 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Хіль Л.М.
суддів: Прядкіної О.В., Кузнєцової О.Ю.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»
на заочне рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 16 квітня 2020 року ухвалене під головуванням судді Гальченко О.О. 
по справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
В С Т А Н О В И В :
       У лютому 2020 року представник АТ КБ «Приватбанк» Кіріченко В.М. звернувся до місцевого суду із вказаним позовом, відповідно до якого просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість у розмірі 11 924,97 грн. за кредитним договором №б/н від 04 жовтня 2011 року, а також стягнути судові витрати у розмірі 2 102,00 грн. 
       Позов мотивував тим, що  ОСОБА_1 звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 04 жовтня 2011 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 2 800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
Вказував, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua. складає мі|ж ним та банком договір про надання банківських послуг, про що свідчитьпідпис у заяві. 
Вказував, що відповідач при укладанні Договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту.
Зазначав, що при укладанні Договору банк та відповідач керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Формулярами та стандартними формами є саме "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифи Банку", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, згідно яких обслуговується відповідач.
Вказував, що заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ "ПРИВАТБАНК", які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі.
Також вказував на те, що АТ КБ "ПРИВАТБАНК" свої зобов`язання за Договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. А. відповідач в свою чергу не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. 
У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених ним коштів на погашення заборгованості станом на 10 січня 2020 року утворилась заборгованість - 11924,97 грн., з яких:
5094,86 грн. - заборгованість за тілом кредиту, в т.ч. 
0,0грн. – заборгованість за поточним тілом кредиту;
5094,86 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту;
0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками;
0,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками;
1229,82 грн. –заборгованість за відсотками нарахованими на строчений кредит згідно ст..625 ЦК України;
4556,24грн. - нарахована пеня ;
0,00        грн. - нараховано комісії;
а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг:
500,0        грн. - штраф (фіксована частина).
544,05 грн. - штраф (процентна складова).
Разом з тим, зазначав, що на момент подачі позову відповідач ухилявся від виконання своїх зобов`язань та не погашав заборгованість за Договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав та інтересів АТ КБ "ПРИВАТБАНК".
       Заочним рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 16 квітня 2020 року позов задоволено частково. Стягнуто  з  гр. ОСОБА_1 на користь АТ КБ "ПРИВАТБАНК" заборгованість у розмірі 5094,86 грн. за кредитним договором № б/н від 04 жовтня 2011 року та понесені судові витрати у розмірі 898,29 грн.
       Не погодившись із вказаним рішенням в частині відмовлених позовних вимог (щодо стягнення відсотків, нарахованих за ст. 625 ЦК України та неустойки), його в апеляційному порядку оскаржило АТ КБ «Приватбанк», посилаючись на те, що воно в цій частині прийняте без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи,без належної оцінки доказів по справі, з невідповідністю висновків суду обставинам справи та з порушенням норм процесуального і матеріального права.
       В обґрунтування апеляційної скарги вказувало, що до місцевого суду була надана копія анкети-заяви, в якій відповідач особистим підписом засвідчив, що він згоден, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Він зобов`язується виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг та самостійно знайомитися з їх змінами на сайті.
       Вказувало, що окрім анкети-заяви, відповідач також підписав довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду». В даній довідці вказано: тип кредитної лінії, пільговий період (55 днів), базова відсоткова ставка за користування кредитом -2,5% в місяць (30% річних), ромр та строк внесення щомісячних платежів, розмір та порядок нарахування пені за несвоєчасне погашення заборгованості, розмір штрафу при порушенні строків платежів по грошовим зобов`язанням. А отже, відповідач при укладенні кредитного договору був належним чином повідомлений про умови кредитування, в тому числі щодо сплати відсотків, пені та штрафу.
Також вказувало, що на підставі вищевказаної анкети-заяви відповідачу відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку № НОМЕР_1 з встановленим кредитним лімітом.
       Відповідач після отримання картки за умовами укладеного з банком договору здійснив дії щодо проведення її активації, користувався карткою, а також отримував кредитні кошти з власної ініціативи. Активація ним картки та користування картковим рахунком свідчать про укладення сторонами кредитного договору.
Крім цього зазначало, що відповідач звертався до банку з метою перевипуску карти, отримавши пере випущену картку за новим номером № НОМЕР_2 та продовженим строком дії, продовжив нею користуватися.
Із банківської виписки вбачається, що відповідач знімав кредитні кошти, потім частково погашав заборгованість за договором, а потім зному користувався кредитним коштами. 
Отже, банк вказує на те, що своїми діями відповідач погодився з його умовами.
Також банк вказував, на те, що при ухваленні оскаржуваного рішеня місцевий суд посилався на висновки висловлені у постанові ВП ВС від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17-ц, однак банк зазначає, що в даній справі не можу бути взята до уваги вказана позиція Верховного Суду, оскільки вона висловлена за інших правовідносин, коли відповідачем заперечувалися такі умови договору як погодження між сторонами у належний спосіб, а в підписаних відповідачем документах умови кредитування не містилися.
Вказувало, що відповідач не спростував жодними належними та допустимими доказами факт укладення кредитного договору та ознайомлення з його умовами. При цьому з підписаної відповідачем довідки про умови кредитування вбачається, що він був ознайомлений з умовами користування отриманою ним кредитною карткою, знав про умови щодо сплати процентів та неустойки.
Крім того, місцевий суд безпідставно відмовив у стягненні відсотків зв ст. 625 ЦК України, порушивши норми матеріального права та безпідставно звільнивши відповідача від відповідальності з одних лише формальних міркувань.
Вказувало, що місцевий суд порушив порядок, встановлений для вирішення питання, допустив однобічність та неп ноту судового розгляду, неповне з`ясування обставин, невідповідність висновків суду, викладених у рішенні, фактичним обставинам справи, допустив порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи та є підставою для скасування рішення повністю, або часткового.
З урахуванням викладеного прохало скасувати заочне рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 16 квітня 2020 року в частині відмовлених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задовольнити, в іншій частині рішення залишити без змін.
Належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду сторони не з`явились до суду, тому, відповідно до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України, суд розглядає справу без їх участі.
Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до п.п.3,4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Місцевим судом встановлено, Укладений між сторонами договір складається з Анкети-заяви, «Умов та правил надання банківських послуг» та «Тарифів банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua.
Спір між сторонами стосується стягнення заборгованості за кредитним договором, а саме - заборгованості за користування кредитом та пенею.
З наданого позивачем розрахунку вбачається, що заборгованість за тілом кредиту становить 5094,86 грн.
Ухвалюючи рішення суд виходив з того, матеріали справи не містять підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Враховуючи викладене місцевий суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню про стягнення з відповідача 5094,86 заборгованості за тілом кредиту, в іншій частині позову підлягає відмові за безпідставністю. Оскільки відсутні правові підстави для стягнення з відповідача на користь банку кредитної заборгованості: 1229,82 грн. – заборгованість за відсотками нарахованими на строчений кредит згідно ст..625 ЦК України; 4556,24грн. - нарахованої пені ; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,0 грн. - штраф (фіксована частина), 544,05 грн. - штраф (процентна складова), - відсутні, оскільки позичальник при укладенні кредитного договору у вигляді заяви-анкети не підписав жодного документу, який обумовлював би порядок та умови сплати таких платежів.
Проте, апеляційний суд не може погодитись з таким висновком місцевого суду з огляду на наступне.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та
вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах
та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку АТ КБ «ПриватБанк»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові
у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Як вбачається з матеріалів справи у анкеті-заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг від 04 жовтня 2011 року процентна ставка не зазначена (а. с. 15).
Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.
Проте у довідці про умови кредитування від 04 жовтня 2011 року зазначено базова відсоткова ставка за користування кредитом (2,5%), розмір щомісячних платежів (7%) від заборгованості, строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним, розмір комісії за зняття готівки та особистих коштів, безготівкових платежів, пеня за несвоєчасність погашення заборгованості, штрафи та комісійні (а. с. 16). Зазначена довідка підписана ОСОБА_1 .
       Відповідачем підписано довідку про ознайомлення із умовами кредитування, а отже відповідач погодився у письмовому вигляді з умовами кредитування. Укладення між сторонами договору шляхом підписання відповідачем анкети-заяви, відповідає вимогам статей 633, 634 ЦК України щодо порядку укладення договору приєднання, а тому висновки місцевого суду про недоведеність укладення між сторонами договору - є безпідставними.
Колегія суддів встановила, що оскаржуване судове рішення ухвалене з порушенням норм матеріального права, а доводи апеляційної скарги є переконливими, такими що спростовують висновки суду першої інстанції. 
Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване судове рішення в частині відмови в стягненні заборгованості за відсотками та пені підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Судові витрати по справі понесені позивачем підлягають відшкодуванню частково пропорційно до задоволених вимог із відповідача на підставі ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити.
Заочне рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 16 квітня 2020 року – скасувати в частині відмови в стягненні заборгованості за відсотками та пені. Постановити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. В іншій частині рішення місцевого суду залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_1 на корист Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 5780,06 грн., які складаються з 1229,82 – заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит та 4556,24 грн. – нарахованої пені.
Стягнути з ОСОБА_1 на корист Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати в сумі 1544,97 грн.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду. 

Головуючий суддя :                                                              Л.М. Хіль

Судді:                                                                О.В. Прядкіна

                                                                               О.Ю. Кузнєцова