ОКРЕМА ДУМКА
судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Гімона М. М.

02 липня 2020 року 
Київ
справа №520/4539/19
адміністративне провадження №К/9901/168/20

за наслідками розгляду адміністративної справи №520/4539/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківський завод металургійного інструмента «Вектор» до Головного управління ДФС у Харківській області (правонаступник - Головне управління ДПС у Харківській області) про скасування податкових повідомлень-рішень.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22.06.2020 (провадження № К/9901/168/20) касаційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області (далі - ГУ ДПС) задоволено частково, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.06.2019 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 17.09.2019 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
Відповідно до статті 34 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) усі питання, що виникають під час колегіального розгляду адміністративної справи, вирішуються більшістю голосів суддів. При прийнятті рішення з кожного питання жоден із суддів не має права утримуватися від голосування та підписання судового рішення. Головуючий у судовому засіданні голосує останнім. Суддя, не згодний із судовим рішенням за наслідками розгляду адміністративної справи, може письмово викласти свою окрему думку. Про наявність окремої думки повідомляються особи, які беруть участь у справі, без оголошення її змісту в судовому засіданні. Окрема думка приєднується до справи і є відкритою для ознайомлення.
Отже, КАС України передбачає можливість викладення окремої думки судді щодо прийнятих у справі рішень виключно за наслідками розгляду справи. З постановою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 22.06.2020 у цій справі та її мотивами я погоджуюся, проте вважаю за необхідне викласти свою окрему думку при вирішенні судом питання про поновлення строку на касаційне оскарження на стадії відкриття касаційного провадження у цій справі.
Так, ухвалою від 23.01.2020 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду більшістю голосів постановив відкрити касаційне провадження за скаргою ГУ ДПС на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.06.2019 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 17.09.2019, одночасно визнавши поважними підстави пропуску ГУ ДПС строку на касаційне оскарження судових рішень та поновивши його.
Висновки про поважність причин пропуску строку вмотивовані тим, що ГУ ДПС вперше звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.06.2019 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 17.09.2019 у межах встановленого законом процесуального строку на касаційне оскарження.
Проте Верховний Суд ухвалою від 18.11.2019 касаційну скаргу на підставі частини другої статті 332 КАС України та з урахуванням пункту 1 частини четвертої статті 169 цього ж Кодексу повернув заявнику з огляду на невиконання останнім вимог ухвали Верховного Суду від 24.10.2019, що стали підставою для залишення касаційної скарги без руху (ненадання доказів сплати судового збору).
Звертаючись вдруге 28.12.2019 з касаційною скаргою та додаючи докази сплати судового збору за подання касаційної скарги у даній справі (платіжне доручення №8375 від 27.12.2019), скаржник просив суд поновити строк касаційного оскарження рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.06.2019 та постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 17.09.2019 з тих підстав, що ним було подано вмотивовану заяву про продовження строку на усунення недоліків, зазначених в ухвалі суду від 24.10.2019 із наданням відповідних доказів про відсутність коштів на рахунках, але які залишилися поза увагою Суду. ГУ ДПС вважало, що відсутність коштів для сплати судового збору є об`єктивною та непереборною обставиною, яка позбавила можливості вчасно реалізувати право на касаційне оскарження судових рішень у справі, касаційний перегляд якої має суттєве значення для захисту інтересів держави.
Враховуючи положення частини третьої статті 329 КАС України Суд дійшов висновку, що оформлення касаційної скарги у відповідності до положень КАС України, дотримання строків касаційного оскарження при первинному зверненні до суду та бажання заявника реалізувати своє право на касаційне оскарження судових рішень у даній справі після постановлення Верховним Судом ухвали від 18.11.2019 у розумні строки є підставою для поновлення пропущеного строку та відкриття касаційного провадження.
При цьому, Суд визнав, що надані ГУ ДПС довідки від 05.09.2019 №592/20-40-05-29, від 07.10.2019 №614/20-4015-29, від 05.11.2019 №623/20-40-05-29, від 25.11.2019 №195/20-40-13-31 підтверджують існування об`єктивних обставин щодо труднощів сплатити судовий збір.
Не погоджуюсь з таким висновком, оскільки відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.
У цій справі при зверненні ГУ ДПС з касаційною скаргою вперше, що відбулося 21.10.2019, не було дотримано визначених законодавством умов щодо сплати судового збору за її подання. При цьому, у скаржника була можливість сплатити судовий збір в межах строку на касаційне оскарження судового рішення, відлік якого розпочався з наступного дня після отримання копії постанови апеляційного суду від 17.09.2019 - з 27.09.2019.
Додатково скаржнику був наданий строк на сплату судового збору тривалістю десять днів з дня вручення йому копії ухвали Верховного Суду від 24.10.2019 - тобто до 07.11.2019.
Вважаю, що у ГУ ДПС було достатньо часу для сплати судового збору за подання ним касаційної скарги, а сума судового збору не була занадто великою (28201,20 грн), проте, відповідна сплата відбулася лише 27.12.2019, тобто поза межами наданого Судом строку.
При цьому не можу погодитись з тим, що надані скаржником довідки від 05.09.2019 №592/20-40-05-29, від 07.10.2019 №614/20-4015-29, від 05.11.2019 №623/20-40-05-29, від 25.11.2019 №195/20-40-13-31 свідчать про існування об`єктивних обставин щодо труднощів сплатити судовий збір, оскільки такі довідки лише констатують відсутність у державної установи коштів на сплату судового збору, натомість не підтверджують вчинення ГУ ДПС активних дій з метою його сплати та виконання вимог ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху в межах наданого строку. 
Усталеною є судова практика Верховного Суду щодо питання оцінки поважності причин пропуску строку через неможливість сплати суб`єктом владних повноважень судового збору з огляду на відсутність у нього коштів для здійснення таких видатків. Верховний Суд неодноразово наголошував, що поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами. 
Відсутність у суб`єкта владних повноважень коштів для своєчасної сплати судового збору є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними. Сама ж по собі сплата суб`єктом владних повноважень судового збору після спливу встановленого КАС України та наданого Судом строку не може бути безумовною підставою для поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення.
Крім того, від дати початку строку на касаційне оскарження судових рішень у цій справі до фактичної сплати судового збору і подання повторної касаційної скарги, за якою відкрито касаційне провадження, пройшов термін більше трьох місяців, який за наведених обставин не можна вважати розумним строком.
За змістом пункту 4 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, визнані судом неповажними.
Отже, вважаю, що у відкритті касаційного провадження належало відмовити, оскільки наведені скаржником підстави для поновлення такого строку мали бути визнані неповажними.

Суддя                                                                                  М.М. Гімон