Справа № 308/3457/20

П О С Т А Н О В А
Іменем України

        29 вересня 2020 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:
головуючої                –        судді Кожух О.А.,
суддів                –        Джуги С.Д., Куштана Б.П., 
за участі секретаря        –        Кухта М.В. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 10 квітня 2020 року, постановлену суддею Лемак О.В., про забезпечення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Публічного акціонерного товариства «Банк Форум», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Інвестстандарт» про визнання недійними договорів відступлення прав за іпотечним договором,-

в с т а н о в и в :

У квітні 2020 року ОСОБА_3 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду із позовом до ОСОБА_1 , ПАТ «Банк Форум», ТОВ «Фінансова компанія» Інвестстандарт» про визнання недійсними договорів відступлення прав за іпотечними договорами. 
Одночасно з пред`явленням позову, нею подано заяву про забезпечення позову, в якій ОСОБА_3 просила накласти арешт па квартиру АДРЕСА_1 , та заборонити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та іншим особам вчиняти будь-які дії, зокрема, реєстраційні (реєстрація права власності, уступку права вимоги та ін.) щодо квартири АДРЕСА_1 .
В обґрунтування заяви посилалася на те, що між сторонами виник спір стосовно договорів відступлення права вимоги за іпотечними договорами. Новий іпотекодержатель звернувся до позивача з вимогою про повернення 70 496 доларів США, у якій повідомив, що в разі неповернення суми іпотекодержатель буде приймати іпотечне майно собі у власність. 
Вказувала, що оскільки відступлення права вимоги за валютним кредитом відбувалось під час дії мораторію, встановленого законом, який, зокрема, забороняє відступати борги по валютним кредитам, є обґрунтовані підстави вважати, що таке відступлення відбулося з порушенням закону. Однак, поки договори відступлення права не визнані недійсними судом, вони діють і є підставою зареєструвати право власності на квартиру позивача за новим іпотекодержателем.
Зазначала, що такі дії можуть позбавити єдиного житла позивача, який не має іншої власності та житла, що підтверджується інформаційною довідкою у матеріалах справи. А відтак в подальшому позивачу може загрожувати виселення, і невжиття заходів забезпечення позову може утруднити та ускладнити поновлення та ефективний захист прав позивача.
Посилаючись на дані обставини, просила її заяву про забезпечення позову задовольнити.
Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 10.04.2020 заяву ОСОБА_3 задоволено. Вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 та заборонено ОСОБА_1 та іншим особам вчиняти будь-які дії, зокрема реєстраційні (реєстрація права власності, уступку права вимоги та ін.) щодо квартири АДРЕСА_1 .
На дану ухвалу подала апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 . Посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу місцевого суду скасувати та у задоволенні заяви ОСОБА_3 відмовити.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що, накладаючи арешт на квартиру, яка належить позивачеві, місцевий суд не врахував, що накладення арешту на майно можливе якщо воно належить відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; умови набуття права власності кредитором на предмет іпотеки передбачені кредитним та іпотечними договорами, а не оспорюваними договорами відступлення прав вимоги за іпотечними договорами; вважає, що у даній справі відсутній спір про право; невжиття заходів забезпечення позову не ускладнить можливе судове рішення про задоволення позову; ПАТ «Банк Форум» на момент відступлення права вимоги був неплатоспроможним та наразі цього первісного кредитора ліквідовано; заходи забезпечення позову є неспівмірними із заявленими вимогами та негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів. 
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просить скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на її законність та обґрунтованість. Зазначає, що ТОВ «Фінансова компанія» Інвестстандарт» не виступала як кредитна установа в оспорюваних договорах, які за своєю природою є договорами факторингу. Також фізична особа ОСОБА_4 не може мати статус фінансової установи. Між сторонами виник спір стосовно договорів відступлення права вимоги за іпотечними договорами. Невжиття заходів забезпечення позову надасть можливість ОСОБА_4 зареєструвати за собою право власності на квартиру та в подальшому розпорядитись на власний розсуд.
Заслухавши позицію представника апелянта та представника позивача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом.
Забезпечення позову необхідне у разі, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.
Зазначені обмеження встановлюються ухвалою суду і вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову (стаття 154 ЦПК України).
Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Заходи забезпечення позову, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).
Згідно пунктів 1 та 2 частини 1 статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема:
накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;
забороною вчиняти певні дії.
З наведеної норми слідує, що накладення арешту на майно вживається коли воно належить відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.
Встановлено та з матеріалів справи вбачається, що у квітні 2020 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 , ПАТ «Банк Форум», ТОВ «Фінансова компанія» Інвестстандарт», у якому просила визнати недійсними:
договір про відступлення прав за іпотечним договором від 05.12.2017 № 3807, укладений між ПАТ «Банк Форум» та ТОВ «Фінансова компанія» Інвестстандарт» посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скульська Т.А. та 
договір про відступлення прав за іпотечним договором від 26.12.2017 № 4025, укладений між ТОВ «Фінансова компанія» Інвестстандарт» та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скульська Т.А.
Одночасно ОСОБА_3 подала заяву про забезпечення позову, в якій просила суд вжити заходів забезпечення позову:
1)накласти арешту па квартиру АДРЕСА_1 ;
2) заборонити ОСОБА_1 та іншим особам вчиняти будь-які дії, зокрема реєстраційні (реєстрація права власності, уступку права вимоги та ін.) щодо квартири АДРЕСА_1 .
Згідно роз`яснень п.4 постанови Пленуму Пленуму Верховного Суду України від від 22 грудня 2006 року N 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
З матеріалів справи вбачається, що між сторонами дійсно виник спір стосовно договорів відступлення права вимоги за іпотечним договором. Умовами Іпотечного договору передбачено застереження про позасудове задоволення вимог іпотекодержателя, зокрема, шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки - на квартиру позивача.
Можливість реєстрації та набуття права власності на спірну квартиру ОСОБА_1 призведе до припинення права власності позивача на квартиру, а отже, є достатньо обґрунтованим припущення, що квартира може вибути від позивача на момент виконання можливого рішення про задоволення позову, що вимагатиме додаткових зусиль позивача для відновлення свого права. 
Судова колегія вважає, що місцевий суд дійшов правильного висновку про обґрунтованість припущення, що невжиття заходу забезпечення позову у виді заборони вчиняти дії щодо квартири АДРЕСА_1 , зокрема реєстраційні (реєстрація права власності, уступку права вимоги та ін.) може в майбутньому утруднити виконання судового рішення та вірно вжив такий захід забезпечення позову.
Разом із тим, накладаючи арешт на квартиру, місцевий суд припустився помилки та не врахував, що накладення арешту на майно можливе, якщо воно належить відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб. 
Оскільки квартира АДРЕСА_1 належить позивачу ОСОБА_3 , тому вжиття цього заходу забезпечення позову (арешту) є необґрунтованим. 
Відтак, судова колегія вважає, що місцевий суд дійшов помилкового висновку про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру.
За таких обставин, оскаржувану ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 10.04.2020 у частині вжиття заходу забезпечення позову у виді накладення арешту на квартиру, відповідно до пункту 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, слід скасувати та у задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру – відмовити. В іншій частині судове рішення ухвалено судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому в решті судове рішення слід залишити без змін.
Керуючись ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд, - 

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 – задовольнити частково.
Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 10 квітня 2020 року в частині вжиття заходу забезпечення позову у виді накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 – скасувати.
У задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 – відмовити.
У решті ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 10 квітня 2020 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 02 жовтня 2020 року.

Головуюча:                                      

Судді: