УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №295/7210/19 Головуючий у 1-й інст. Семенцова Л. М. 
Категорія 68 Доповідач Павицька Т. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2020 року 

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого         Павицької Т. М.,
суддів                 Трояновської Г. С., Миніч Т. І.,

розглянувши у спрощеному письмовому провадженні без виклику сторін в м. Житомирі цивільну справу №295/7210/19 за позовом ОСОБА_1 до Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), ОСОБА_2 про звільнення від обов`язку щодо утримання неповнолітніх дітей та від сплати заборгованості по аліментам, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 03 березня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Семенцової Л.М. в м. Житомирі,

в с т а н о в и в :

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із даним позовом, у якому просила звільнити її від обов`язку щодо утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у вигляді щомісячної сплати аліментів на користь їх батька ОСОБА_2 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку позивача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину з урахуванням певного віку на утримання сина ОСОБА_3 та 300 грн щомісячно на утримання сина ОСОБА_1 до повноліття дітей. Також просила звільнити її від сплати заборгованості за аліментами на утримання дітей на користь відповідача в загальній сумі 115281,19 грн. Позовні вимоги мотивувала тим, що з 25.02.2008 по 29.11.2010 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у них народилися двоє синів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після розірвання шлюбу діти залишилися проживати разом із батьком. Зазначала, що рішеннями Богунського районного суду м. Житомира з неї на користь відповідача було стягнуто аліменти на утримання дітей. На даний час за нею утворилася заборгованість зі сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , яка станом на 01.03.2019 становить 84381,19 грн, а на утримання сина ОСОБА_1 - 30900,00 грн. Заборгованість утворилась внаслідок того, що певний період часу вона була безробітна, не могла працевлаштуватися на постійну роботу, відповідач утримував її документи, атестат, диплом про освіту. Вона не ухилялася від сплати аліментів. ІНФОРМАЦІЯ_3 у неї народився син ОСОБА_4 і вона здійснює догляд за ним до досягнення дитиною трьох років. ОСОБА_1 вказувала, що оскільки немає можливості залишити малолітню дитину одну вдома та вийти на роботу, не може сплатити заборгованість по аліментах. Крім того, вона постійно спілкується з дітьми та забезпечує дітей одягом, шкільним приладдям, приймає активну участь у їх житті та утриманні в міру своїх можливостей. Відповідач матеріально забезпечений, має два приватних будинки, автомобіль, працює не офіційно та має достатній дохід для забезпечення дітей матеріально та набагато краще за неї.
Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 03 березня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. 
       Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій просить його скасувати в частині відмови у звільнені від сплати заборгованості по аліментам та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким звільнити її від заборгованості зі сплати аліментів за період з 21.06.2016 по 21.06.2019 на сина ОСОБА_3 в сумі 36654,00 грн та на сина ОСОБА_1 в сумі 11100,00 грн. 
На обґрунтування доводі апеляційної скарги зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Вказує, що період після народження її сина ОСОБА_5 , а саме з 21.06.2016 по 21.06.2019 і є тією обставиною, що має істотне значення у розумінні ч.2 ст.197 СК України, яка дає підставу частково звільнити її від сплати заборгованості за аліментами.
Рішення суду першої інстанції в частині відмови у звільнені від обов`язку щодо утримання неповнолітніх дітей не оскаржується, а тому на законність та обґрунтованість судом апеляційної інстанції не перевіряється.
       Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню із наступних підстав.
       Відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України  під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Відмовляючи у задоволенні вимоги про звільнення від сплати заборгованості за аліментами на неповнолітніх дітей, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 не надано доказів, які б підтверджували існування у позивача об`єктивних обставин, які б перешкоджали їй до народження молодшого сина працевлаштуватися.
Стаття 263 ЦПК України передбачає, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
       З матеріалів справи вбачається, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 2008 року по 2010 рік від якого мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей. 
Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 04.01.2011 по справі № 2-1379/11 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 було стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів її заробітку щомісячно до повноліття дитини, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину з урахуванням певного віку, починаючи з 02.12.2010 року. 
Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 26.11.2010 по справі № 2-5324/10, зміненого рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 16.03.2011, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 300 грн щомісячно до повноліття дитини, починаючи з 02.09.2010 року.
Із довідок-розрахунків старшого державного виконавця та в.о. начальника Богунського ВДВС у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) від 03.03.2020 № 54070, № 54071 вбачається, що станом на 03.03.2020 заборгованість позивача зі сплати аліментів на сина ОСОБА_3 становить 42370,00 грн, а на сина ОСОБА_1 - 30200,00 грн.
Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. 
Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини, а отже і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими.
Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується   з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України.
Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.
Положеннями статті 27 Конвенції ООН про права дитини визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права.
Згідно з частиною другою статті 197 Сімейного Кодексу України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.
Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що платник аліментів може бути звільнений за рішенням суду від сплати заборгованості за аліментами, у разі якщо доведе суду наявність тяжкої хвороби або іншої обставини, що має істотне значення.
Судом першої інстанції встановлено, що починаючи з вересня 2010 року ОСОБА_1 періодично працювала в період до листопада 2010 року, з квітня по вересень 2015 року, а також їй було призначено допомогу по безробіттю з грудня 2015 року по квітень 2016 року. Окрім того, з індивідуальних відомостей про застраховану особу Пенсійного фонду України слідує, що в 2010 році для пенсії позивачу зараховано 12368,32 грн., за 2011 рік - 3783,00 грн., за 2012 - 2014 роки відомості відсутні, за 2015 рік - 7090,63 грн., за 2016 рік - 8850,00 грн., за 2017 рік - 38400,00 грн., за 2018 рік - 44676,00 грн., за 2019 рік - 23786,10 грн. ОСОБА_1 періодично та частково сплачувала аліменти, які були зараховані на утримання сина ОСОБА_3 , згідно довідок-розрахунків старшого державного виконавця та в.о. начальника Богунського ВДВС у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) від 03.03.2020 № 54070, № 54071 та копій квитанцій про грошові перекази та за період із 2010 року по 2019 рік сплачено аліментів на суму 30220,04 грн, також сплачено кошти в рахунок погашення боргу в сумі 15888,84 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_4 у позивача народився син ОСОБА_4 , згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 02.07.2016 Житомирським МВ ДРАЦС ГТУЮ у Житомирській області, у зв`язку з чим, останній призначено щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини, яку вона отримувала включно до червня 2019 року, а також допомогу на одну дитину одиноким матерям, розмір якої в грудні 2019 року становив 1412,33 грн, а всього за 2019 рік - 15363,32 грн. 
Із матеріалів справи та наданих доказів  встановлено, що у ОСОБА_1 виникла заборгованість за аліментами по утриманню двох дітей: ОСОБА_3 , та ОСОБА_1 з 2010 року. Оскільки заборгованість зі сплати аліментів виникла в період відмінний від періоду народження третьої дитини у платника аліментів, підстави для застосування ст. 197 СК України та звільнення від сплати заборгованості за аліментами відсутні.
Комплексний аналіз наведених норм законодавства свідчить про те, що аліменти на утримання дитини підлягають сплаті тим з батьків, який проживає окремо від дитини. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Відповідно, лише за наявності вищевказаних обставин, що мають істотне значення платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення.
Верховний Суд у постановах від 18 січня 2018 року по справі № 706/136/16-ц, від 25 червня 2018 року у справі № 753/23672/16-ц та від 27 лютого 2019 року у справі № 307/1186/17 дійшов висновку про те, що платник аліментів може бути звільнений за рішенням суду від сплати заборгованості за аліментами, у разі якщо доведе суду наявність тяжкої хвороби або іншої обставини, що має істотне значення. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд.
Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідили наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги є аналогічними доводам, викладеним у позовній заяві, їм надана належна правова оцінка та вони не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів. 
Відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи щодо спору про аліменти (п.3 ч.6 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.
Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 03 березня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку. 

Головуючий 

Судді