УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
20 липня 2020 року
м. Київ
справа № 309/3363/15-к
провадження № 51-3295ск20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянув касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_4 на ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 09 квітня 2020 року про повернення апеляційної скарги.
Суть питання
Хустський районний суд Закарпатської області ухвалою від 11 грудня 2019 року задовольнив клопотання потерпілої ОСОБА_4 про роз`яснення вироку цього ж суду від 16 червня 2017 року щодо ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 і роз`яснив, що речові докази по справі: грошові кошти загальною сумою 134 900 гривень, які поміщено у спеціальний пакет № 0735752, гроші в сумі 2 000 доларів США, які упаковано у спеціальний пакет № 1382990 та знаходяться на зберіганні у відділенні ПАТ КБ «Приватбанк» м. Хуст – повернути потерпілим у кримінальному провадженні за принципом пропорційності розміру викрадених коштів у сумах детально зазначених в цьому судовому рішенні. 
Не погоджуючись з вказаною ухвалою місцевого суду потерпіла ОСОБА_4 поза межами строку на апеляційне оскарження подала до апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій порушила питання про поновлення їй строку на апеляційне оскарження.
Закарпатський апеляційний суд ухвалою від 09 квітня 2020 року відмовив ОСОБА_4 у задоволені клопотання про поновлення їй строку на апеляційне оскарження ухвали місцевого суду та повернув її апеляційну скаргу. 
У касаційній скарзі потерпіла ОСОБА_4 , посилаючись на допущені, на її думку, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
На обґрунтування своїх вимог потерпіла зазначає, що суд апеляційної інстанції відмовляючи у поновлені строку на апеляційне оскарження належним чином не врахував, що копію ухвали місцевого суду поштою вона не отримувала, а факт направлення цієї ухвали їй судом не є доказом її одержання і саме через не надходження їй ухвали місцевого суду вона звернулась до цього суду із заявою про видачу їй копії судового рішення. 
Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
Згідно з положеннями п. 2 ч. 2 ст. 395 КПК апеляційна скарга може бути подана на ухвали суду першої інстанції протягом семи днів з дня її оголошення. За змістом ч. 3 зазначеної статті для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК апеляційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
Частиною 1 ст. 117 КПК встановлено, що пропущений із поважних причин строк має бути поновлено за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. Зокрема, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.
Як убачається з долученої до касаційної скарги копії ухвали апеляційного суду, потерпіла ОСОБА_4 , не погоджуючись з постановленою ухвалою місцевого суду від 11 грудня 2019 року, поза межами строку на апеляційне оскарження (27 січня 2020 року) подала апеляційну скаргу, в якій порушила питання про поновлення їй строку на апеляційне оскарження. 
В обґрунтування свого клопотання та поважності пропуску строку потерпіла посилалась на те, що в судовому засіданні 11 грудня 2019 оголошувалась лише вступна та резолютивна частини ухвали, повний текст оскаржуваної ухвали їй надісланий не був, її копію вона отримала лише після того як 20 січня 2020 року звернулась до суду з відповідною заявою. 
За наслідками розгляду вказаного клопотання апеляційний суд ухвалою від 09 квітня 2020 року відмовив в його задоволенні та повернув потерпілій її апеляційну скаргу з усіма доданими до неї матеріалами.
Приймаюче зазначене рішення, апеляційний суд виходив з того, що потерпіла ОСОБА_4 була присутня у судовому засіданні 11 грудня 2019 року при оголошені вступної і резолютивної частини ухвали місцевого суду, їй було роз`яснено порядок і строки її оскарження та повідомлено, що повний текст судового рішення буде оголошено 13 грудня 2019 року. 
Також апеляційний суд зазначив, що ОСОБА_4 звернулась із заявою про видачу їй копії ухвали місцевого суду від 11 грудня 2019 року лише 20 січня 2020 року.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду викладеної у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 127/17092/18, особа, яка бажає подати апеляційну скаргу, має діяти сумлінно для того, щоб ефективно реалізувати своє право. Хоча ст. 117 КПК містить норму щодо поновлення пропущеного строку, але це можливо лише в разі наявності поважних причин пропуску такого строку. Тому при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі й строку на апеляційне оскарження, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) у межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску) та інші доречні обставини.
Верховний Суд погоджується з висновком апеляційного суду про те, що наведені потерпілої ОСОБА_4 причини пропуску строку на апеляційне оскарження не є поважними, та такими які перешкодили їй раніше подати апеляційну скаргу. 
При цьому Верховний Суд звертає увагу та те, що правило початку перебігу строку на апеляційне оскарження, визначене у п. 2 ч. 2 ст. 395 КПК, є загальним для всіх учасників кримінального провадження за винятком особи, яка перебуває під вартою. Це правило має на меті забезпечити належне відправлення правосуддя і дотримання принципу правової визначеності.
Також Верховний Суд виходить із того, що в цій справі наведене потерпілою обґрунтування причин пропуску нею строку на апеляційне оскарження, є явно недостатнім для того, щоб суд апеляційної інстанції міг визнати ці причини поважними та такими, що об`єктивно зумовили таку тривалу затримку (понад 1 місяць 8 днів) з поданням потерпілою апеляційної скарги на ухвалу місцевого суду, тоді як зазначалось вище, законодавцем надано особі для такого оскарження 7 днів. При цьому Верховний Суд зважає на те, що потерпілій було достовірно відомо про прийняте місцевим судом рішення, повідомлено про дату оголошення повно тексту та роз`яснено порядок та строки оскарження. 
Касаційна скарга потерпілої ОСОБА_4 не містить доводів на спростування висновків апеляційного суду наведених в ухвалі цього суду на обґрунтування прийнятого рішення. 
Таким чином, з урахуванням положень п. 2 ч. 2 ст. 395 КПК та доводів клопотання потерпілої про необхідність поновлення строку на апеляційне оскарження, які є фактично аналогічними доводам її касаційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що її апеляційна скарга підлягає поверненню, оскільки потерпілою не наведено причин, які свідчать про поважність пропуску зазначеного строку.
З урахуванням наведеного Верховний Суд дійшов висновку, що ухвала апеляційного суду постановлена відповідно до вимог кримінального процесуального закону.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Таким чином, оскільки із касаційної скарги та наданих до неї судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає, Верховний Суд вважає за необхідне відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК відмовити у відкритті касаційного провадження. 
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою потерпілої ОСОБА_4 на ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 09 квітня 2020 року.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                       ОСОБА_2                               ОСОБА_3