ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2020 року	Львів	Справа № 380/1253/20 пров. № А/857/7916/20	

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді:                                        Улицького В.З.
суддів:                                                            Глушка І.В., Шавеля Р.М.
при секретарі судового засідання:                 Галаз Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Дрогобицької міської ради Львівської області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14.05.2020 року (рішення ухвалене о 10:35 у м. Львові судом у складі головуючого судді Сакалоша В. М., повний текст рішення складено 15.05.2020 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Дрогобицької міської ради Львівської області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії,-

                                                 ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Дрогобицької міської ради Львівської області про визнання протиправною відмови Дрогобицької міської ради Львівської області у наданні йому дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, оформленої рішенням № 2167 від 16.01.2020 року та зобов`язання Дрогобицької міської ради Львівської області повторно розглянути його заяву від 09.12.2019 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 900 кв.м., що розташована по АДРЕСА_1 з цільовим призначенням земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, з дотримання вимог законодавства.
Позивач позовні вимоги мотивував тим, що він виконав установлені законодавством умови для реалізації права на одержання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки, однак відповідач незаконно відмовив йому у наданні такого дозволу, не зазначивши правових підстав для відмови, перелік яких є вичерпним. Просив позов задоволити.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 14.05.2020 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправною відмову Дрогобицької міської ради Львівської області у наданні дозволу ОСОБА_2 В. ОСОБА_3 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, оформлену рішенням №2167 від 16.01.2020 року. Зобов`язано Дрогобицьку міську раду Львівської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 09.12.2019 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 900 кв.м., що розташована по АДРЕСА_1 м. Дрогобичі з цільовим призначенням земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, з дотримання вимог законодавства та з урахуванням позиції суду.

Рішення суду першої інстанції оскаржила Дрогобицька міська рада Львівської області. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.
Згідно ч.4 ст.229 КАС України, фіксування процесу не здійснювалося оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися.
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.
Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 189 цього Кодексу.
Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції встановлено, що 09.12.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Дрогобицької міської ради Львівської області із заявою в якій просив передати йому безоплатно у приватну власність згідно з ст. 121 Земельного кодексу України земельну ділянку орієнтованою площею 0,09 га, яка розташована поряд із земельною ділянкою кадастровий номер: 4610600000:01:015:0171 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Також відповідно до ст. 118 Земельного кодексу (далі – ЗК України) просив надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
До вказаної заяви ОСОБА_1 додав копію паспорта громадянина України, копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера та графічний матеріал і зазначенням бажаного місця розташування земельної ділянки.
16.01.2020 року на 60 сесії сьомого скликання сесії Дрогобицької міської ради прийнято рішення № 2167 «Про відмову у наданні дозволів на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, у внесенні змін до рішення Дрогобицької міської ради, у наданні дозволу на укладення строкового сервітуту, у затвердженні матеріалів з виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок зі зміною цільового призначення у затвердженні матеріалів з виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки».
Згідно з Витягом із зазначеного рішення, розглянувши клопотання та матеріали фізичних та юридичних осіб, враховуючи рекомендації постійної комісії ради з питань регулювання земельних відносин (протоколи №136 від 28.11.2019, №137 від 13.12.2019), керуючись ст. 12, ч. 2, 3, 7, ст. 118, 123, 124 ЗК України і відповідно до п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», міська рада вирішила відмовити ОСОБА_1 у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 900 кв.м. на вул.  АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.
Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правовідносини у сфері забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель регулюються, зокрема, ЗК України та Законом України «Про землеустрій».
Відповідно до пункту «б» ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.
Згідно з ч.1 ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Частиною 1 ст.122 ЗК України передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. 
Стаття 118 ЗК України встановлює порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами.
Частиною 6 ст.118 ЗК України визначено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.
Відповідно до ч.1 ст.121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах, зокрема, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара; 
Приписами абз.1 ч.7 ст.118 ЗК України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що для передачі земельної ділянки у власність зацікавлена особа звертається до відповідного органу із заявою для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, за результатами розгляду якої органи, визначені в статті 118 Земельного кодексу України, в місячний строк приймають одне з відповідних рішень.
Умови, за яких орган відмовляє у наданні дозволу, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, орган повинен надати такий дозвіл. Ці повноваження та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу - надати дозвіл або не надати (відмовити). За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями.
Аналогічний висновок висловлений у постанові Верховного Суду від 22 грудня 2018 року (справа № 804/1469/17).
При цьому, надання відповідного дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є одним з етапів погодження і оформлення документів, які відповідно до вимог чинного законодавства є необхідними для прийняття компетентним органом рішення про набуття громадянами земель у власність.
Отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає прийняття позитивного рішення про надання її у власність, оскільки процес передачі земельної ділянки громадянам у власність є стадійним, зокрема, першою стадією якого є надання уповноваженим органом дозволу на розробку проекту землеустрою, що свідчить про відсутність у відповідача підстав для встановлення будь-яких обмежень у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою іншій особі при дотриманні нею вимог вказаних статей ЗК України.
Як слідує з матеріалів справи, позивач при зверненні до Дрогобицької міської ради Львівської області з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,09 га, яка розташована поряд із земельною ділянкою кадастровий номер: 4610600000:01:015:0171 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, подав копію паспорта громадянина України, копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера та графічний матеріал із зазначенням бажаного місця розташування земельної ділянки.
Разом з тим, рішенням Дрогобицької міської ради Львівської області від 16.01.2020 року №2167 відмовлено позивачу в наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки у власність.
При цьому, колегія суддів звертає увагу, що ч.7 ст.118 ЗК України передбачає вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, при цьому, у вищезазначеному рішенні не зазначено жодної із підстав відмови.
Як слідує з відзиву відповідача на позовну заяву та апеляційної скарги, в обгрунтування відмови у наданні позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, відповідач покликається на неподання ним довідки з відділу Держгеокадастру у місті Дрогобичі Дрогобицького міськрайонного управління Держгеокадастру у Дрогобицькому районі та м. Дрогобичі Львівської області про невикористання права на безоплатну приватизацію земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, а також невідповідність заяви позивача зразку, затвердженому Додатком №2 до Положення про умови виділення громадянам земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва в районі вул. Паркової у м.Дрогобичі, затвердженого рішенням 44 сесії сьомого скликання Дрогобицької МР №1605 від 31.01.2019 року.
Так, щодо покликань відповідача на необхідність подання до заяви довідки з відділу Держгеокадастру про невикористання права на безоплатну приватизацію земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку слід зазначити, що у своїй заяві позивач вказував, що на території України земельних ділянок з таким цільовим призначенням не отримував та добровільно надав згоду на обробку своїх персональних даних у відповідності до Закону України «Про захист персональних даних.
При цьому, в постанові Верховного Суду від 17 грудня 2018 року у справі № 509/4156/15-а Судова палата для розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду дійшла висновку, що у разі надання особою пакету документів, необхідних для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, з недоліками щодо комплектності, форми чи змісту, відповідний орган має право звернутися до заявника з пропозицією усунути виявлені недоліки. Така дія є правомірним способом поведінки органу і має на меті створення громадянам умов для реалізації їх прав на землю. Зазначена пропозиція щодо усунення недоліків не може вважатися «відмовою у наданні дозволу» у розумінні частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України.
З урахуванням наведеного, оскільки ЗК України не встановлює такої підстави відмови в наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки у власність, як неподання документів до заяви чи невідповідність заяви позивача встановленому зразку, відповідач фактично вийшов за межі своїх повноважень, встановлених Конституцією України.
За таких обставин, покликання відповідача на вищезазначені підстави не може вважатися правомірною підставою для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо безоплатної передачі у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.
Таким чином, відповідач, відмовляючи у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, діяв всупереч повноваженням, передбачених нормами Земельного кодексу України, а тому, суд погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність вказаної відмови.
Оскільки, надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності, відповідно до статті 122 Земельного кодексу України, відноситься до виключних повноважень сільських, селищних, міських рад, судом першої інстанції правомірно зобов`язано Дрогобицьку міську раду Львівської області повторно розглянути заяву позивача від 09.12.2019 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 900 кв.м., що розташована по вул. Парковій в м. Дрогобичі Львівської області з цільовим призначенням земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, з дотримання вимог законодавства та з урахуванням позиції суду.
Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв`язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.
Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 243 ч. 3, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України,  колегія   суддів,-
                                                  ПОСТАНОВИЛА:                    

Апеляційну скаргу Дрогобицької міської ради Львівської області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14.05.2020 року у справі № 380/1253/20 – без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття.
На постанову протягом тридцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.  

Головуючий суддя	 	В. З. Улицький 	
судді	 	І. В. Глушко 	
 	 	Р. М. Шавель  	
Повне судове рішення складено 29.07.2020р.

  

помічник заступника голови суду