УХВАЛА

06 серпня 2020 року 
м. Київ
справа № 640/13856/19
адміністративне провадження № К/9901/19305/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача: Желтобрюх І.Л., суддів: Блажівської Н.Є., Усенко Є.А.,
перевіривши касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Довіра і гарантія» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від                   28 лютого 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від               24 червня 2020 року у справі №640/13856/19 за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Довіра і гарантія» до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправними дій, скасування наказу,
встановив:
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 лютого 2020 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від                 24 червня 2020 року, позивачу відмовлено в задоволенні позову про: визнання протиправними дії ГУ ДФС у м. Києві щодо включення ПАТ «Страхова компанія «Довіра та гарантія» до плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків на 2019 рік; визнання протиправним та скасування наказу ГУ ДФС у м. Києві від 5 липня 2019 року №9443 «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ПАТ «Страхова компанія «Довіра та гарантія».
Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження.
Позивач із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій не погодився, оскаржив їх у касаційному порядку. На обґрунтування касаційної скарги вказує, що суди при неправильно застосували норми матеріального права та порушили норми процесуального права.  
При вирішенні питання про наявність підстав до відкриття касаційного провадження за означеною скаргою, Верховний Суд виходить з такого.
Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Так, статтею 328 КАС України унормовані питання стосовно права на касаційне оскарження, за змістом частини першої якої учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Отже за змістом наведених законодавчих приписів право на касаційне оскарження судового рішення мають учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, однак лише у визначених законом випадках.
В свою чергу, відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
За визначенням пункту 20 частини першої статті 4 КАС України адміністративною справою незначної складності (малозначною справою) є адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.
Частиною ж шостою статті 12 КАС України визначено перелік категорій справ незначної складності, який, втім, не є вичерпним. При цьому за змістом пункту десятого названої норми процесуального закону для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.
Згідно з положеннями частини четвертої статті 12 КАС України виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917 - 1991 років"; 6) щодо оскарження індивідуальних актів Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, рішень Кабінету Міністрів України, визначених частиною першою статті 266-1 цього Кодексу.
Із положеннями наведеної правової норми процесуального закону перекликаються й приписи частини четвертої статті 257 КАС України, яка відносить справи в аналогічних спорах до переліку справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.
Отже, за результатами оцінки характеру спірних правовідносин, предмету доказування, складу учасників та інших обставин суд має право віднести до категорії справ незначної складності справу, яка не передбачена у переліку, наведеному у частині шостій статті 12 КАС України, крім справ, які підлягають розгляду в порядку загального позовного провадження.
Відкриваючи провадження у даній справі, суд першої інстанції відніс таку до категорії справ незначної складності й розглянув справу за правилами спрощеного провадження.
З огляду на наведене, зважаючи на характер спірних правовідносин, предмет доказування у даній справі, суб`єктний склад її учасників, а також з огляду на неналежність зазначеної справи до категорії справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження, ухвалені у цій справі судові рішення касаційному оскарженню не підлягають.
Обгрунтовуючи право на касаційне оскарження ухвалених в цій спраі судових рішень скаржник посилається на підпункт «в» пункту 2 частини другої статті 328 КАС України та вказує, що дана справа має виняткове значення для Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Довіра і гарантія», з огляду на необхідність захисту ділової репутації товариства та запобігання в майбутньому подібних протиправних дій контролюючого органу в питаннях безпідставного призначення податкових перевірок.
Проаналізувавши вказані скаржником доводи, Суд дійшов висновку, що посилання скаржника на існування обставин, визначених підпунктом «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України має загальний характер та притаманне кожній аналогічній справі, тому не може вважатись, як винятковий випадок.
В решті заявник касаційної скарги на підтвердження своєї позиції фактично зазначає про необхідність здійснити переоцінку встановлених судами у цій справі обставин, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції згідно з положеннями частини другої статті 341 КАС України.
Виходячи з визначених процесуальним законом меж, предметом касаційного перегляду можуть бути виключно питання права, а не факту.
Більш того, як вбачається зі змісту оскаржуваних судових рішень, вирішуючи спір суди проаналізували усі вагомі доводи й аргументи позивача та надали їм правову оцінку.
Отже, передбачені пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України виняткові обставини, які виключають відмову у відкритті касаційного оскарження у справі незначної складності, судом не встановлені. 
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного оскарження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Ураховуючи наведене, у відкритті касаційного провадження у цій справі належить відмовити.
Керуючись статтями 248, 328, 333 КАС України, Верховний Суд
у х в а л и в :
Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Довіра і гарантія» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 лютого 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 червня 2020 року у справі №640/13856/19.
Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити скаржнику.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач:                                                       І.Л. Желтобрюх
Судді                                                                             Н.Є. Блажівська
                                                                                      Є.А. Усенко