ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5149/20 Справа № 175/1147/13-ц 	  	Суддя у 1-й інстанції - Ребров С. О. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2020 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - Свистунової О.В.,
суддів - Лаченкової О.В., Варенко О.П.,
за участю секретаря - Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро
апеляційну скаргу  ОСОБА_1 
на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 02 березня 2020 року про відмову в скасуванні заходів забезпечення позову 
по цивільній справі за позовом Дніпропетровського міжрайонного екологічного прокурора в інтересах держави в особі Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області до ОСОБА_1 , третя особа: Державна інспекція сільського господарства в Дніпропетровській області, Садове товариство "Геотехнік", про визнання недійсними державних актів на право власності на землю та повернення земельних ділянок, -
В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 02 березня 2020 року відмовлено в скасуванні заходів забезпечення позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, ставить питання про скасування вказаної ухвали та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають встановленим обставинам.

У відзивах на апеляційну скаргу, Прокуратура Дніпропетровської області просить ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а скаргу - без задоволення.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частин 1 і 2 статті 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Встановлено, що у 2013 році Дніпропетровський міжрайонний екологічний прокурор в інтересах держави в особі Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , треті особи: Державна інспекція сільськогосподарського господарства у Дніпропетровській області, садове товариство «Геотехнік», та просив визнати недійсними державні акти на право власності на земельні ділянки серії ЯЕ № 474631, № 474632, № 474633, № 474634, № 474635, видані ОСОБА_1 та зареєстровані Державним земельним кадастром 01 жовтня 2007 року за № 010712003934, № 010712003933, № 010712003931, № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 ; зобов`язати ОСОБА_1 повернути у власність держави земельну ділянку площею 0,1229 га, розташовану по АДРЕСА_1 , кадастровий номер 12211455400020080131, земельну ділянку площею 0,1228 га, розташовану по АДРЕСА_2 , кадастровий номер 12211455400020080132, земельну ділянку площею 0,1228 га, розташовану по АДРЕСА_3 , кадастровий номер 12211455400020080133, земельну ділянку площею 0,1228 га, розташовану по АДРЕСА_4 , кадастровий номер 12211455400020080134 та земельну ділянку площею 0,1228 га, розташовану по АДРЕСА_5 , кадастровийномер 12211455400020080135.
       В обґрунтування позову прокурор зазначав, що дані земельні ділянки були передані радою у приватну власність з порушенням установленого законом порядку, а тому державні акти на право власності мають бути визнані недійсними, а землі - витребувані в ОСОБА_1 і повернуті у державну власність.
       Ухвалою Дніпропетровського районного суду від 24.05.2013 року в рамках вищевказаної справи задоволено заяву представника третьої особи за довіреністю ОСОБА_2 про забезпечення позову та накладено арешт на земельну ділянку площею 0,1229 га, яка розташована по АДРЕСА_1 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_1 (іпн НОМЕР_3 ) на підставі державного акту серії ЯЕ №474631, виданого Дніпропетровським районним відділом земельних ресурсів від 01.10.2007 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю за №010712003934, кадастровий номер земельної ділянки: 1221455400020080131; земельну ділянку площею 0,1228 га, яка розташована по АДРЕСА_2 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_1 на підставі державного акту серії ЯЕ №474632, виданого Дніпропетровським районним відділом земельних ресурсів від 01.10.2007 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю за №010712003933, кадастровий номер земельної ділянки: 1221455400020080132; земельну ділянку площею 0,1228 га, яка розташована по АДРЕСА_3 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_1 на підставі державного акту серії ЯЕ №474633, виданого Дніпропетровським районним відділом земельних ресурсів від 01.10.2007 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю за №010712003931, кадастровий номер земельної ділянки: 1221455400020080133; земельну ділянку площею 0,1228 га, яка розташована по АДРЕСА_4 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_1 на підставі державного акту серії ЯЕ №474634, виданого Дніпропетровським районним відділом земельних ресурсів від 01.10.2007 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю за №010712003932, кадастровий номер земельної ділянки: 1221455400020080134; земельну ділянку площею 0,1228 га, яка розташована по АДРЕСА_5 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_1 на підставі державного акту серії ЯЕ №474635, виданого Дніпропетровським районним відділом земельних ресурсів від 01.10.2007 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю за №010712003935, кадастровий номер земельної ділянки: 1221455400020080135, до розгляду даної справи по суті. 
       Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19 жовтня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.
       Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2017 року апеляційні скарги Прокуратури Дніпропетровської області, Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, СТ «Геотехнік» задоволено, рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19 жовтня 2016 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким позов задоволено, визнано недійсними державні акти на право власності на земельні ділянки серії ЯЕ № 474631, № 474632, № 474633, № 474634, № 474635, видані ОСОБА_1 та зареєстровані Державним земельним кадастром 01 жовтня 2007 року за № 010712003934, № 010712003933, № 010712003931, № 010712003932, № НОМЕР_2 ; зобов`язано ОСОБА_1 повернути у власність держави земельну ділянку площею 0,1229 га, розташовану по АДРЕСА_1 , кадастровий номер № 12211455400020080131, земельну ділянку площею 0,1228 га, розташовану по АДРЕСА_2 , кадастровий номер № 12211455400020080132, земельну ділянку площею 0,1228 га, розташовану по АДРЕСА_3 , кадастровий номер № 12211455400020080133, земельну ділянку площею 0,1228 га, розташовану по АДРЕСА_4 , кадастровий номер № 12211455400020080134 та земельну ділянку площею 0,1228 га, розташовану по АДРЕСА_5 , кадастровий номер № 12211455400020080135.
       Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 червня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_3 , яка діє в інтересах  ОСОБА_1 задоволено частково та Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2017 року в частині позовної вимоги про визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позов в цій частині відмовлено. Також вирішено в іншій частині рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2017 року змінити та викласти його резолютивну частину в наступній редакції: «витребувати в  ОСОБА_1  земельну ділянку площею 0,1229 га, розташовану по  АДРЕСА_1 , кадастровий номер №1221455400020080131, земельну ділянку площею 0,1228 га, розташовану по  АДРЕСА_2 , кадастровий номер № 1221455400020080132, земельну ділянку площею 0,1228 га, розташовану по  АДРЕСА_3 , кадастровий номер №1221455400020080133, земельну ділянку площею 0,1228 га, розташовану по  АДРЕСА_4 , кадастровий номер №1221455400020080134 та земельну ділянку площею 0,1228 га, розташовану по  АДРЕСА_5 , кадастровий номер № 1221455400020080135. 
       Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 грудня 2019 року виправлено допущену описку в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 червня 2019 року зазначивши вірно «1221455400020080131», «1221455400020080132», «1221455400020080133», «1221455400020080134», «1221455400020080135» замість «12211455400020080131», «12211455400020080132», «12211455400020080133», «12211455400020080134», «122 114 55400020080135». 
У липні 2019 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з письмовим клопотанням у якому просив скасувати заходи забезпечення позову вжиті за вищевказаною ухвалою суду, оскільки Постановою Верховного суду від 05.06.2019 року закінчено розгляд справи по суті та прийнято остаточне рішення, згідно якого Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2017 року в частині позовної вимоги про визнання недійсними державних актів на право власності на земельну ділянки скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову в даній частині відмовлено, тому існування такого арешту, на даний час, є безпідставним, тому він просив його скасувати. 

Відмовляючи у скасуванні заходів забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що на підставі вищевказаної постанови Верховного Суду отримано виконавчий лист в січні 2020 року на його примусове виконання та на даний час відкрите відповідне виконавче провадження ( 29 січня 2020 року), дії по якому тривають, тому зняття арешту на даний час є передчасним, оскільки це може негативно вплинути хід виконавчого провадження та ускладнить його виконання в цілому.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, зважаючи на наступне.

Відповідно до положень частини 1 статті 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Аналіз правових норм глави 10 розділу І ЦПК України, якими врегульовано поняття і порядок забезпечення позову дає можливість зробити висновок про те, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють протягом строку, встановленого процесуальним законом (частини 7-10 статті 158 ЦПК України). Водночас, підставою для скасування заходів забезпечення позову на розсуд суду можуть бути будь-які обставини, які свідчать про відсутність потреби у забезпеченні позову, про неефективність вжитих заходів, про невідповідність вжитих заходів дійсним обставинам справи, про наявність зловживань з боку позивача при вирішенні питання про забезпечення позову тощо, а також обставини, зазначені в частині 13 статті 158 ЦПК України.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.10 постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Суд першої інстанції встановивши, що існує реальна загроза невиконання та утруднення виконання можливого рішення суду, враховуючи розумність, співмірність, обґрунтованість і обсяг вимог позивача, прийшов до правильного висновку про відмову в задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову.
Доказів того, що потреба в забезпеченні відпала ні суду першої, ні апеляційної інстанції надано не було.

Також колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що вид забезпечення позову не співмірний із задоволеними касаційним судом вимогами, оскільки Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 червня 2019 року (з урахуванням ухвали Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 04.12.2019 про виправлення описки) витребувано у ОСОБА_1 саме ті земельні ділянки із відповідними кадастровими номерами, на які накладне арешт ухвалою Дніпропетровського районного суду від 24.05.2013 року. 

Таким чином, висновки суду першої інстанції є правильними, відповідають вимогам закону і підтверджуються виділеними матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують обґрунтованих висновків суду про відмову в задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову, оскільки зводяться до незгоди з ухвалою суду про забезпечення позову та по суті заявлених позовних вимог.

Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 259,268,374,375,381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 02 березня 2020 року про відмову в скасуванні заходів забезпечення позову - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: О.В.Лаченкова

О.П.Варенко