ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/21448/19                                                 Суддя (судді) першої інстанції: Аверкова В.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  06 липня 2020 року                                                                                            м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Мельничука В.П., Оксененка О.М., при секретарі - Рейтаровській О.С., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Держаної податкової служби у Харківській області на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 лютого 2020 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "С.К.С." до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправним та скасування наказу, 

ВСТАНОВИВ

Товариство з обмеженою відповідальністю «С.К.С» (далі по тексту - ТОВ «С.К.С») звернулось до суду з позовом, у якому просило:
- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Державної податкової служби у Харківській області від   01   листопада 2019 року №   1731.
В обґрунтування позову позивач зазначав, що наказ № 1731 від 01 листопада 2019 року не відповідає вимогам податкового законодавства в частині призначення та проведення податкової перевірки, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 липня 2019 року позовні вимоги задоволено у повному обсязі. 
В апеляційній скарзі Головне управління Держаної податкової служби у Харківській області (далі по тексту - ГУ ДПС у Харківській області), посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.
Зокрема апелянт зазначає, що процедура щодо призначення перевірки посадовими особами контролюючого органу дотримана та відповідає вимогам Податкового кодексу України. Вказав, що діяв виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач наполягає на законності та обґрунтованості рішення суду.
Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Шостий апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що податковим органом з метою  здійснення контролю за дотриманням вимог Закону України ««Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» за період з 01.01.2017 р., на підставі підпункту п.п. 191.1.14, 191.1.16, 191.1.17, 191.1.18, 191.1.19, 191.1.20 п. 191.1 ст. 191, п.п. 80.2.2, 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України, ГУ ДПС у Харківській області винесено наказ №   1731 від 01.11.2019 про проведення фактичної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «С.К.С» (код ЄДРПОУ 38591109) за адресою: м. Харків, в`їзд 2-й Вологодський, буд. 2, літ. «В-5» (п`ятий поверх), з 04.11.2019 тривалістю не більше10 діб.
Так, 05.11.2019 на підставі вказаного наказу контролюючим органом здійснено виїзд за адресою: м. Харків, в`їзд 2-й Вологодський, буд. 2, літ. «В-5» (п`ятий поверх) для проведення фактичної перевірки позивача.
В свою чергу, позивач відмовив відповідачу у допуску до проведення фактичної перевірки, у зв`язку з тим, що оскаржуваний наказ не відповідає вимогам діючого податкового законодавства України. 
За результатами відмови позивача у допуску контролюючого органу до проведення фактичної перевірки, останнім складено акт «Про відмову в допуску до проведення/відмову від проведення фактичної перевірки ТОВ «С.К.С» від 05.11.2019. 
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України.   
Згідно з пунктом 75.1 статті 75 ПК України органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Камеральні та документальні перевірки проводяться органами державної податкової служби в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на органи державної податкової служби.
Згідно з підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
У свою чергу,  перелік випадків, у яких податковий орган має право проводити фактичну перевірку передбачено статтею 80 Податкового кодексу України.
Так, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом та за наявності хоча б однієї з підстав, визначених підпунктів 80.2.1 - 80.2.7 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України.
З наведеної норми вбачається, що для проведення фактичної перевірки мають існувати вказані вище фактичні обставини та передумови, які дозволяють податковому органу керуватись зазначеною правовою нормою при призначенні (проведенні) такої перевірки.
Пунктом 80.5 статті 80 Податкового кодексу України передбачено, що допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.
Згідно з абзацом 3 пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України, у наказі про проведення перевірки зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу.
Отже, лише дотримання умов та порядку прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок, встановлених ПК України, може бути належною підставою для видання наказу про проведення перевірки. Невиконання вимог підпунктів 80.2.1 - 80.2.7 пункту 80.2 статті 80 ПК України призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.
Як вбачається з листа Державної податкової служби України № 4040/7/99-00-04-01-02-17 від 30 жовтня 2019 року за наслідками аналізу наявної інформації щодо обсягів придбання та реалізації підакцизних товарів у оптових мережах встановлено, що TOB «С.К.С» (код 38591109) протягом 2019 року здійснювало закупівлю великих обсягів алкогольної продукції з метою подальшої її реалізації. Але, відповідно до поданої звітності, у суб`єкта господарювання станом на 01 жовтня 2019 року обліковуються значні обсяги алкогольної продукції (у тому числі пива). Крім цього, за наявною інформацією, суб`єктом господарювання надаються послуги по зберіганню алкогольних напоїв, які належать іншим підприємствам, діяльність яких пов`язана з оптовим продажем підакцизних товарів.
Однак, вказані обставини не є підставами для прийняття наказу про проведення фактичної перевірки та необхідності здійснювати податковий контроль у формі фактичної перевірки.
В свою чергу, оспорюваний наказ взагалі не містить посилань на підстави для призначення проведення перевірки, що суперечить положенням статей 75-81 Податкового кодексу України.
Відтак, невиконання податковим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.
З огляду на наведені правові норми та фактичні обставини справи слід погодитись з висновком суду попередньої інстанції, що контролюючим органом не було дотримано умови та порядок прийняття рішення про проведення фактичної перевірки, у даному випадку спірного наказу від 01   листопада 2019 року №   1731, а тому, як наслідок, вказаний наказ підлягає визнанню протиправним та скасуванню.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 

ПОСТАНОВИВ 

Апеляційну скаргу Головного управління Держаної податкової служби у Харківській області залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 лютого 2020 року  - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття.
Касаційна скарга на постанову суду може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий                    суддя                                        І.О. Лічевецький

Суддя                                        В.П. Мельничук

Суддя                                        О.М. Оксененко