ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2020 р. 	Справа № 520/367/20	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: П`янової Я.В.,
Суддів: Чалого І.С. ,  Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Харківської обласної державної адміністрації на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.03.2020, головуючий суддя І інстанції: Кухар М.Д., м. Харків, повний текст складено 23.03.2020 по справі № 520/367/20 за позовом               ОСОБА_1 до              Департаменту соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації ,              Харківської обласної державної адміністрації                      
про скасування рішення,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Департаменту соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати п. 3.3 та п. 3.4 Протоколу № 9 засідання Комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян, Департаменту соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації;  зобов`язати Комісію з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян, Департаменту соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації повторно розглянути звернення щодо заміни посвідчення "Особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи" категорії 1 серії НОМЕР_1 , видане Харківською обласною державною адміністрацією 26 березня 2009 року на ім`я ОСОБА_1 , з урахуванням висновків судового рішення.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 04.03.2020 за клопотання позивача залучено Харківську обласну державну адміністрацію як співвідповідача у справі.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 23.03.2020 задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 .
Визнано протиправним та скасовано п. 3.3 та п. 3.4 Протоколу № 9 засідання Комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян.
Зобов`язано Комісію з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян повторно розглянути звернення щодо заміни посвідчення "Особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи" категорії 1 серії НОМЕР_1 , видане Харківською обласною державною адміністрацією 26 березня 2009 року на ім`я ОСОБА_1 , з урахуванням висновків судового рішення.
Стягнуто з Харківської обласної державної адміністрації (вул. Сумська, 64, м. Харків,61002, код ЄДРПОУ - 23912956) до Державного бюджету України (Рахунок отримувача UA908999980313111256000026001, отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код банку (МФО) 899998, код класифікації доходів бюджету: 22030106) за рахунок бюджетних асигнувань суму судового збору, що підлягав сплаті при поданні позову в загальному розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 копійок).
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, представник відповідача - Харківської обласної державної адміністрації, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав, що для встановлення (підтвердження) статусу учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС необхідно надати на розгляд комісії документи, які підтверджують період виконання робіт у зоні відчуження, вичерпний перелік яких визначений пунктом 11 Порядку  № 551. В особовій справі ОСОБА_1 відсутні документи, які підтверджують виконання робіт саме у зоні відчуження, дні виїздів у зону не відображені. Відповідно до наявних документів військова частина НОМЕР_2 , у якій перебував позивач, розташовувалася у с. Оране, яке не відноситься до зони відчуження, тобто відсутня головна підстава для встановлення статусу згідно з чинним законодавством України. Оскільки позивачем не відпрацьовано у зоні відчуження норму 30 календарних днів, підстави для підтвердження статусу відсутні. Також стверджує, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, оскільки рішення у справі прийнято до спливу строку, протягом якого Харківська обласна державна адміністрація могла скористатися своїм правом на подачу відзиву та викладення своєї правової позиції стосовно предмету спору. 
У відзиві на апеляційну скаргу позивач не погодився з доводами апеляційної скарги, просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.
Відповідно до приписів ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглядається в порядку письмового провадження в межах доводів апеляційної скарги за наявними у справі матеріалами.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах  доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню шляхом зміни судового рішення, з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що в 2019 році позивач звернувся до УСЗН Зміївської РДА із заявою про заміну посвідчення "Особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи" категорії 1 серії НОМЕР_1 , видане Харківською обласною державною адміністрацією 26 березня 2009 року на ім`я ОСОБА_1 .
Рішенням Комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян Харківської обласної державної адміністрації, від 27.08.2019 визнано необґрунтовано виданим та таким, що підлягає вилученню посвідчення категорії 1 серії НОМЕР_1 , видане Харківською обласною державною адміністрацією 26 березня 2009 року на ім`я ОСОБА_1 , та відмовлено у його заміні у зв`язку із не підтвердженням виконання робіт у зоні відчуження у 1988 році впродовж 30 календарних днів.
Не погодившись із таким рішенням Комісії та вважаючи порушеним свої права, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що посилання відповідача на той факт, що місце дислокації військової частини не перебуває в 30-кілометровій зоні, не може слугувати підставою вважати, що позивач не перебував на роботах в такій зоні, з урахуванням встановлених судом в ході судового розгляду обставин. Суд першої інстанції виснував, що місце дислокації не може автоматично ототожнюватися з місцем здійснення діяльності військовою частиною, з урахуванням наявності відомостей щодо направлення такої частини та військовослужбовців для участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. З огляду на викладене, суд визнав п. 3.3 та п. 3.4 Протоколу № 9 засідання Комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян протиправними та такими, що підлягають скасуванню. Також суд першої інстанції, здійснивши розподіл судових витрат, уважав за необхідне стягнути до Державного бюджету України судовий збір за подання позовної заяви за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів ураховує таке нормативно - правове обґрунтування спірних правовідносин.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров`я, створення єдиного порядку визначення категорії зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту населення визначені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року №796-XII (далі - Закон №796-XII).
Згідно з ст. 10 Закону  № 796 учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.
Стаття 65 Закону 796-ХІІ визначає порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, частиною першої якої передбачено, що учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України. Дітям, які не досягли повноліття, посвідчення видаються на загальних підставах та вручаються батькам.
Згідно з частинами 3 та 4 цієї статті посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом. Видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій.
З огляду на матеріали справи, позивачу видане посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 р.р. та громадянина, захворювання яких пов`язане з наслідками Чорнобильської катастрофи категорія 1. До посвідчення видана вкладка, яка є безстроковою. Позивач є інвалідом 3 групи у зв`язку із захворюванням, яке пов`язане з Чорнобильською катастрофою.
Зазначене посвідчення видане на підставі та за зразками, затвердженими чинними на той час Постановами Кабінету Міністрів України від 25 серпня 1992 року № 501 "Про Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та від 20 січня 1997 р. № 51 "Про затвердження Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2018 № 551 затверджено Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян (далі - Порядок № 551), відповідно до якого затверджені нові зразки посвідчень, що видаються особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, громадянам, які брали участь у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт, громадянам, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих, дружині (чоловіку) померлого (померлої) громадянина (громадянки) з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (потерпілих), смерть якого (якої) пов`язана з Чорнобильською катастрофою або з участю у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт, опікунам дітей (на час опікунства) померлого (померлої) громадянина (громадянки), смерть якого (якої) пов`язана з Чорнобильською катастрофою, згідно з додатками 1-14.
Даний порядок регламентує процедуру видачі (заміни) посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та передбачає видачу посвідчень громадянам, які брали участь у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт, громадянам, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих.
За змістом пункту 7 Постанови Кабінету Міністрів України від 11.07.2018 № 551 зобов`язано Раду міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київську та Севастопольську міські державні адміністрації, зокрема, провести до 1 січня 2021 р. заміну посвідчень у зв`язку із затвердженням нових зразків посвідчень особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1).
Пунктом 11 Порядку № 551 визначено, що посвідчення видаються уповноваженими органами за місцем проживання (реєстрації) особи на підставі рішень комісій з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян, утворених уповноваженими органами (далі - регіональні комісії).
Посвідчення видаються, зокрема, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - на підставі одного з таких документів:
- довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження із зазначенням кількості днів і населеного пункту, підтвердженої первинними документами (наказ чи розпорядження про відрядження до зони відчуження із зазначенням періоду роботи (служби) в зоні відчуження, особового рахунка, табеля обліку робочого часу, посвідчення про відрядження в зону відчуження з відміткою підприємства про прибуття та вибуття працівника, шляхових листів (за наявності), трудової книжки (у разі потреби);
- довідки архівної установи про участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в зоні відчуження із зазначенням періоду служби (виконання робіт), днів виїзду на об`єкти або в населені пункти зони відчуження, у разі потреби - довідки командира військової частини, військового квитка, витягу з особової справи військовослужбовця, завіреного в установленому порядку;
- особам з інвалідністю з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілим від Чорнобильської катастрофи, віднесеним до категорії 1, щодо яких установлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, - на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності відповідної групи, пов`язаної з Чорнобильською катастрофою.
Виходячи з системного аналізу приписів Порядку № 551 можна дійти висновку, що при заміні посвідчення для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які отримали інвалідність, що має причинний зв`язок з Чорнобильською катастрофою, підставою для отримання посвідчення нового зразка є довідка медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності відповідної групи, пов`язаної з Чорнобильською катастрофою. Тобто отримання особою інвалідності, що пов`язана з дією іонізуючого випромінювання внаслідок ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, вже є тим юридичним фактом, з яким законодавство пов`язує право особи на заміну посвідчення "Учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" без встановлення обов`язку такій особі доводити іншим чином її належність до вказаної категорії осіб, в тому числі шляхом надання відповідних довідок із зазначенням періоду служби (виконання робіт), днів виїзду на об`єкти або в населені пункти зони відчуження.
Наведений вище висновок щодо правозастосування узгоджується з ч. 1 ст. 12 Закону 796-ХІІ, відповідно до якого причинний зв`язок між захворюванням, пов`язаним з Чорнобильською катастрофою, частковою або повною втратою працездатності громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи і Чорнобильською катастрофою визнається встановленим (незалежно від наявності дозиметричних показників чи їх відсутності), якщо його підтверджено під час стаціонарного обстеження постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи уповноваженою медичною комісією не нижче обласного рівня або спеціалізованими медичними установами Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, які мають ліцензію центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я.
Відповідно до експертного висновку Харківської регіональної міжвідомчої експертної ради по встановленню причинного зв`язку захворювання та інвалідності з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС від 07.05.1992 р. № 5108 позивачу встановлено 2 групу інвалідності через хворобу, пов`язану із впливом випромінюючих та інших шкідливих чинників при виконанні робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
Отже, позивач має інвалідність за захворюванням, причинно пов`язаним з наслідками Чорнобильської катастрофи, а тому не має обов`язку доводити повторно перед органами державної влади свою належність категорії осіб, що є учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, в тому числі кількість днів протягом яких він перебував у зоні відчуження, позаяк ці питання вже досліджувалися під час встановлення йому інвалідності та попередньої видачі посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. 
Заявником апеляційної скарги не надано жодних доказів, які б свідчили на користь висновку про необґрунтованість видачі посвідчення, зокрема про те, що посвідчення видано на підставі завідомо недостовірних або сфальсифікованих відомостей.
За таких обставин,  висновок Регіональної комісії про визнання необґрунтовано виданим та таким, що підлягає вилученню посвідчення категорії 1 серії НОМЕР_1 , видане Харківською обласною державною адміністрацією 26 березня 2009 року на ім`я ОСОБА_1 , та відмовлено у його заміні у зв`язку із не підтвердженням виконання робіт у зоні відчуження у 1988 році впродовж 30 календарних днів, є протиправним.
Також доцільно звернути увагу на те, що Закон №796-ХІІ не містить визначення підстав і процедури позбавлення особи статусу потерпілої від Чорнобильської катастрофи, адже, якщо частина 3 статті 65 цього Закону визначає, що посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, то визнання безпідставною видачі посвідчення і вимога його повернути фактично означає позбавлення такої особи відповідного статусу.
В свою чергу, колегія суддів звертає увагу на те, що Законом № 796-ХІІ Кабінету Міністрів України було надано повноваження визначати порядок видачі посвідчень, а не фактичного позбавлення статусу постраждалого (потерпілого) від Чорнобильської катастрофи.
В контексті розгляду цієї справи колегія суддів зазначає, що особа, яка отримала  інвалідність через хворобу, пов`язану із впливом випромінюючих та інших шкідливих чинників при виконанні робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, приймала безпосередню участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджується відповідними довідками військової частини, даними трудової книжки, з яких чітко вбачається отримання заробітної плати за виконання обов`язків з ліквідації наслідків саме в тридцяти кілометровій зоні відчуження, була позбавлена такого статусу лише з підстав формальної відсутності в довідках вказівки на дні виїзду в зону відчуження. 
Такі дії відповідача не відповідають "принципу належного урядування", сформованого в рішеннях Європейського суду з прав людини, адже без будь-якого належного мотивування, позбавляють статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС особу, яка мала відповідний статус більше ніж 10 років та вимагає від позивача вчинення додаткових дій щодо доведення належності до категорії учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС зі спливом більше ніж 30 років після цієї катастрофи планетарного масштабу.
За змістом частини другої ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія): з урахуванням права особи па участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Суд апеляційної інстанції  вважає, що спірне рішення відповідача, оформлене протоколом від 27.08.2019, яким визнано безпідставною видачу позивачу категорії 1 серії А № 138482, видане Харківською обласною державною адміністрацією 26 березня 2009 року на ім`я ОСОБА_1 ,  не відповідає вищевказаним критеріям.
Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, свою позицію не довів та не обґрунтував.
У зв`язку з цим, за результатом апеляційного розгляду цієї справи колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення відповідача щодо позивача не ґрунтується на правильному застосуванні норм Закону № 796-ХІІ,  Порядку № 551 та прийняте без урахування усіх фактичних обставин та наданих позивачем документів, які у свої сукупності доводять належність його до категорії осіб, що приймали участь в ліквідації  наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, без дотримання принципу "належного урядування".
За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 , але з помилковим застосування норм матеріального права без урахування приписів п. 11 Порядку № 551 в системному тлумаченні з нормами Закону № 796-ХІІ. 
Доводи заявника апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права з підстав того, що рішення у справі прийнято до спливу строку, протягом якого Харківська обласна державна адміністрація могла скористатися своїм правом на подачу відзиву та викладення своєї правової позиції стосовно предмету спору, колегія суддів відхиляє, адже вказані вище обставини не є безумовною підставою для скасування судового рішення з підстав грубого порушення норм процесуального права. Суд апеляційної інстанції зважає також на те, що Департаменту соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації, який є структурним підрозділом другого відповідача, судом першої інстанції надано час для надання відзиву на позовну заяву та він таким правом скористався, пояснивши мотиви, з яких виходила Регіональна комісії, приймаючи оскаржуване рішення щодо позивача.  
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд першої інстанції вважав за необхідне стягнути з Харківської обласної державної адміністрації до Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань суму судового збору, що підлягав сплаті при поданні позову в загальному розмірі 840,80 грн.  
З огляду на матеріали справи, судовий збір за подання позовної заяви позивач не сплачував, оскільки його звільнено від сплати судового збору на підставі пункту 10 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" як позивача - громадянина, віднесеного до 1 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи.
При цьому необхідно керуватися нормами статті 139 КАС України, відповідно до частин першої, п`ятої якої при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Оскільки матеріали справи не містять доказів понесення особами судових витрат, колегія суддів уважає, що підстави для їх розподілу відсутні.
Аналогічний висновок щодо розподілу судових витрат за результатами ухвалення судового рішення про задоволення позовних вимог позивача, який в силу Закону України "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору, викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 240/4937/18.
Отже, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції прийняв правильне по суті рішення, однак із помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права.
Згідно з ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
З урахуванням встановлених обставин у справі та допущених судом першої інстанції порушень норм права, колегія суддів уважає, що рішення суду підлягає зміні в частині підстав та мотивів  задоволення позову, а також в частині розподілу судових витрат. 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Харківської обласної державної адміністрації  задовольнити частково.
Рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 23.03.2020 по справі                                                                       № 520/367/20 змінити в частині мотивів та підстав задоволення адміністративного позову та  в частині стягнення з Харківської обласної державної адміністрації (вул. Сумська, 64,  м. Харків, 61002, код ЄДРПОУ - 23912956) до Державного бюджету України (Рахунок отримувача UA908999980313111256000026001, отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код банку (МФО) 899998, код класифікації доходів бюджету: 22030106) за рахунок бюджетних асигнувань суму судового збору, що підлягав сплаті при поданні позову в загальному розмірі 840,80 грн. із зазначенням того, що  підстави для розподілу судових витрат відсутні.
В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.03.2020 по справі № 520/367/20 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Я.В. П`янова 	
Судді	   	І.С. Чалий    О.В. Присяжнюк