Ухвала
Іменем України
30 липня 2020 року
м. Київ
справа № 205/9738/16
провадження № 51- 2779 ск 20 
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                        ОСОБА_1 ,
суддів                                                ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 лютого 2020 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 14 травня 2020 року,
встановив:
Ухвалою Верховного Суду колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 17 червня 2020 року касаційну скаргу засудженого   ОСОБА_4 залишено без руху із наданням строку для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії ухвали.
У зазначений строк засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду касаційної інстанції зі скаргою на виконання ухвали Верховного Суду від  17 червня 2020 року, в якій ним не зазначено належних обґрунтувань та конкретних вимог до суду касаційної інстанції. 
Суд, перевіривши касаційну скаргу та надані скаржником матеріали, дійшов висновку про те, що скаргу засудженого ОСОБА_4 слід повернути з таких підстав.
Так, касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 було залишено без руху у зв`язку з невідповідністю його скарги вимогам пунктів 4 і 5 ч.2 ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК), якими передбачено, що  у касаційній скарзі повинно бути зазначено:
– обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із вказівкою на те, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення;
– вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.
При цьому, в ухвалі від 17 червня 2020 року суд касаційної інстанції зазначив про те, що ОСОБА_4 подав скаргу як на вирок так і на ухвалу суду апеляційної інстанції, у якій просив скасувати вирок та постановити новий вирок щодо нього з призначенням покарання у виді позбавлення волі строком на 11 років, перекваліфікувати його дії з ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 115 на ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК, при цьому вимог щодо ухвали апеляційного суду не вказав, однак така вимога не є конкретною до суду касаційної інстанції з урахуванням положень ст. 436 КПК, тому засудженому ОСОБА_4 необхідно було уточнити свою вимогу в частині скасування або зміни оскаржуваних судових рішень.
Врахувавши зміст касаційної скарги, Суд вказав в ухвалі від 17 червня 2020 року, що засуджений ОСОБА_4 порушував питання про зміну кваліфікації його дій, зазначав про те, що суддя апеляційного суду ОСОБА_5 раніше брав участь у розгляді даного кримінального провадження, однак при цьому не зазначив конкретно підстави перегляду судових рішень в касаційному порядку та не навів належних обґрунтувань на підтвердження того, в чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість оскаржуваних  ним судових рішень, з урахуванням положень статей  412-414, 438 КПК, та не вказав, які саме норми процесуального закону, з урахуванням зазначених у скарзі порушень, були не дотримані  судами обох інстанцій, що вплинули чи могли вплинути на ухвалення законних і обґрунтованих рішень. 
Відповідно до ч. 1 ст.436 КПК суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 
- залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу  – без задоволення;
- скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції;
- скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження;
- змінити судове рішення.
Засуджений ОСОБА_4 не врахувавши положення зазначеної норми КПК, на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 17 червня 2020 року подав скаргу, в якій не зазначив вимог про скасування або зміну оскаржуваних судових рішень та не вказав  конкретно підстави перегляду судових рішень в касаційному порядку.
Згідно з положеннями ст. 438 КПК підставами для скасування чи зміни судового рішення судом касаційної інстанції є:
- істотне порушення вимог кримінального процесуального закону;
- неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність;
- невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. 
При вирішенні питання про наявність визначених положеннями ст. 438 КПК підстав для скасування чи зміни судового рішення суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 КПК.
Як убачається зі змісту скарги, засуджений ОСОБА_4 не врахувавши зазначених положень КПК, ставить питання про необхідність призначення йому покарання у виді позбавлення волі строком на 11 років, яке буде для нього достатнім для його виправлення, вказує на те, що суддя апеляційного суду ОСОБА_5 брав участь у розгляді даного кримінального провадження при перегляді в апеляційному порядку вироку щодо нього, однак при цьому не зазначив, які саме норми процесуального або матеріального закону були не дотримані судами обох інстанцій, що вплинули чи могли вплинути на ухвалення законних і обґрунтованих судових рішень. 
За таких обставин засуджений  ОСОБА_4 не усунув в повному обсязі недоліки, зазначені у вищезазначеній ухвалі касаційного суду.
Відповідно  до ч.1 ст. 429 КПК,  суд касаційної інстанції встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427 КПК цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
Як вбачається із наявних в Суді матеріалів провадження за скаргою, касаційна скарга засудженого   ОСОБА_6 залишена без руху ухвалою Верховного Суду від 17 червня  2020 року, копію якої він отримав 30 червня 2020 року, про що свідчить його розписка, яка надійшла до Верховного Суду 03 липня 2020 року. 
Проте, касаційну скаргу на виконання вимог ухвали Верховного Суду від  17 червня 2020 року засуджений ОСОБА_4 подав до Верховного Суду 26 липня 2020 року (згідно відбитку штемпелю на конверті), при цьому в самій скарзі зазначив дату її подання 21 липня 2020 року, тобто із пропуском встановленого ухвалою суду строку на усунення недоліків. При цьому зазначив, що строк пропустив через його етапування із Київського слідчого ізолятора до установи виконання покарань  м. Житомира та у зв`язку з юридичною необізнаністю в частині оформлення скарги про усунення недоліків. 
Згідно з положеннями п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк. 
З урахуванням наведеного, касаційна скарга засудженим подана без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК та підлягає поверненню.
Керуючись ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженогоОСОБА_4 на вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 лютого 2020 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 14 травня 2020 року, повернути.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

 
ОСОБА_1                                      ОСОБА_2                                     ОСОБА_3