Постанова
Іменем України
05 серпня 2020 року
м. Київ
справа №466/7825/16-ц
провадження №61-23380св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
 
головуючого - Висоцької В. С. (суддя-доповідач),
суддів: Грушицького А. І., Литвиненко І. В., Петрова Є. В., Фаловської І. М., 
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Підприємство «Росан-Цінні Папери» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про застосування наслідків недійсності правочину, за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Підприємство «Росан-Цінні Папери» на постанову Львівського апеляційного суду від 26 листопада 2019 року у складі колегії суддів: Ванівського О. М., Шеремети Н. О., Мельничук О. Я.,
 
учасники справи:
позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Підприємство «Росан-Цінні Папери»,
відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
третя особа - ОСОБА_3 ,
 
ОПИСОВА ЧАСТИНА
 
Короткий зміст позовних вимог
1.       У вересні 2016 року товариство з обмеженою відповідальністю «Підприємство «Росан-Цінні Папери» (далі - ТОВ «Підприємство «Росан-Цінні Папери», товариство) звернулось до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , з позовом, у якому, з урахуванням уточнень, просило застосувати наслідки недійсності правочину та стягнути з відповідачів на користь товариства грошову суму в розмірі 146 452,74 грн, інфляційні втрати в розмірі 166 681,21 грн, 3 % річних в розмірі 17 406 грн.
2.       Позовна заява мотивована тим, що за умовами договору комісії на продаж цінних паперів, укладеного 02 грудня 2011 року між ОСОБА_1 та 
ТОВ «Підприємство «Росан-Цінні Папери», останнє, як комісіонер, зобов`язувалось за рахунок та в інтересах ОСОБА_1 , як комітента, здійснити посередницькі послуги з продажу цінних паперів, а саме: 
697 394 штук простих іменних акцій ВАТ «Бродирембуд» загальною вартістю 146 452, 74 грн. На виконання вказаного договору 02 грудня 2011 року між 
ТОВ «Підприємство «Росан-Цінні Папери» та ОСОБА_3 був укладений договір купівлі-продажу цінних паперів, за яким товариство, як продавець, за рахунок та в інтересах ОСОБА_1 зобов`язувалось передати у власність ОСОБА_3 , як покупця, цінні папери, а саме: 697 394 штук простих іменних акцій ВАТ «Бродирембуд» загальною вартістю 146 452,74 грн. Вищенаведені договори були виконані в повному обсязі.
3.       Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 06 вересня 
2012 року у справі №1328/1609/12 за позовом ОСОБА_2 до 
ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ТОВ «Підприємство «Росан-Цінні Папери» визнано недійсним договір комісії на продаж цінних паперів від 02 грудня 2011року, укладений між ТОВ «Підприємство «Росан-Цінні Папери» та ОСОБА_1 та визнано недійсним договір купівлі-продажу акцій 
ВАТ «Бродирембуд», укладений між ТОВ «Підприємство «Росан-Цінні Папери» та ОСОБА_3 02 грудня 2011 року у зв`язку із ненаданням згоди на укладення правочинів іншим з подружжя, а саме ОСОБА_2 . Вказане рішення залишене без змін апеляційною та касаційною інстанцією. Даним судовим рішенням питання про застосування наслідків недійсності правочину не порушувалось.
4.       Позивач також указував, що відповідачами прострочено виконання грошового зобов`язання щодо повернення товариству грошових коштів, сплачених ним за недійсним правочином, у товариства виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних на підставі статті 625 ЦК України.
5.       Посилаючись на наведені обставини, позивач просив позов задовольнити.
 
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції
6.       Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 20 травня 
2019 року позов задоволено. Застосовано наслідки недійсності правочину. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2   на користь 
ТОВ «Підприємство «Росан-Цінні Папери» грошову суму в розмірі 
146 452,74 грн, інфляційні втрати в розмірі 166 681,21 грн, 3 % річних в розмірі 17 406 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТОВ «Підприємство «Росан-Цінні Папери» судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 
4 958,10  грн та витрати за надання юридичних послуг в розмірі 30 000 грн, а всього - 34 958,10 грн у рівних частинах з кожного (по 17 479,05 грн).
7.       Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що у зв`язку з визнанням недійсним договору комісії на продаж цінних паперів від 02 грудня 2011року, укладеного між ТОВ «Підприємство «Росан-Цінні Папери» та 
ОСОБА_1 , а також зверненням ОСОБА_3 до товариства з позовною заявою про застосування наслідків недійсності пов`язаного договору, у відповідачів виникло грошове зобов`язання перед ТОВ «Підприємство «Росан-Цінні Папери» щодо повернення на його користь грошових коштів, які були отримані у спільну сумісну власність відповідачів за визнаним недійсним договором комісії, на підставі статті 216 ЦК України.
8.       Місцевий суд також дійшов висновку, що ТОВ «Підприємство «Росан-Цінні Папери» дотримано строк позовної давності звернення до суду. 
 
Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції
9.       Постановою Львівського апеляційного суду від 26 листопада 2019 року рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 20 травня 
2019 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.
10.   Постанова апеляційного суду мотивована тим, що після укладення договору комісії обидві сторони вчинили дії на його виконання, кожна зі сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, тобто повинна бути застосовна двостороння реституція. Оскільки ОСОБА_2 не була стороною недійсного правочину, тому відсутні правові підстави для покладення на неї солідарного обов`язку по поверненню коштів за недійсним правочином.
11.   Водночас апеляційний суд дійшов висновку, що ТОВ «Підприємство «Росан-Цінні Папери» пред`явило позов з порушенням трирічного строку позовної давності, оскільки такий розпочав відлік із 06 грудня 2012 року та закінчився 06 грудня 2015 року. Натомість, як вбачається із матеріалів справи, позивач звернувся до суду лише у вересні 2016 року, тобто із пропуском строку позовної давності більше ніж на 10 місяців.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
12.   У касаційній скарзі, поданій у грудні 2019 року, ТОВ «Підприємство «Росан-Цінні Папери» просить скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції,  посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.
 
Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
13.   Касаційна скарга мотивована тим, що судом апеляційної інстанції не було надано належної оцінки доказам у справі та невірно застосовано норми матеріального права, які підлягали застосуванню, а саме статей 60, 61, 65 СК України та статті 541 ЦК України, у зв`язку з чим судом зроблено помилковий висновок, що позовні вимоги про солідарне стягнення грошових коштів із ОСОБА_2 не підлягають до задоволення.
14.   Аргументом касаційної скарги також указано неправильне застосування апеляційним судом положення частини першої статті 261 ЦК України. Суд апеляційної не дав жодної правової оцінки доводам позивача про те, що початок перебігу строку позовної давності слід рахувати з 25 липня 2014 року, коли ТОВ «Підприємство «Росан-Цінні Папери» довідалось про порушення своїх майнових прав або про особу, яка їх порушила, а саме момент подання ОСОБА_3 позову про застосування наслідків недійсності договору купівлі-продажу акцій та стягнення з ТОВ «Підприємство «Росан-Цінні Папери» коштів в розмірі 146 452,74 грн за договором, інфляційних втрат та 3 % річних.
 
Доводи інших учасників справи
15.   Інші учасники справи відзиву щодо  вимог і змісту касаційної скарги до суду не направили.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
16.   Ухвалою Верховного Суду від 11 січня 2020 року відкрито касаційне провадження у справі, справу витребувано з суду першої інстанції.
17.   Ухвалою Верховного Суду від 29 липня 2020 року справу призначено до розгляду в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.
 
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція Верховного Суду
18.   Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду вирішення справи.
19.   Пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-IX установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
20. Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України в редакції, чинній на момент подачі касаційної скарги, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. 
21.   Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України в редакції, чинній на момент подачі касаційної скарги,під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
22.   Частиною першою статті 402 ЦПК України в редакції, чинній на момент подачі касаційної скарги, встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження.
23.   Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами 
24.   02 грудня 2011 року між ТОВ «Підприємство «Росан-Цінні Папери» та ОСОБА_1 був укладений договір комісії на продаж цінних паперів, за умовами якого ТОВ «Підприємство «Росан-Цінні Папери», як комісіонер, зобов`язувалось за рахунок та в інтересах ОСОБА_1 , як комітента, здійснити посередницькі послуги з продажу цінних паперів, а саме: 
697 394 штук простих іменних акцій ВАТ «Бродирембуд» загальною вартістю 146 452, 74 грн.
25.   02 грудня 2011 року, на виконання вказаного вище договору комісії, між ТОВ «Підприємство «Росан-Цінні Папери» та ОСОБА_3 був укладений договір купівлі-продажу цінних паперів, за яким ТОВ «Підприємство «Росан-Цінні Папери», як продавець, за рахунок та в інтересах ОСОБА_1 зобов`язувалось передати у власність ОСОБА_3 , як покупця, цінні папери, а саме: 697 394 штук простих іменних акцій ВАТ «Бродирембуд» загальною вартістю 146 452,74 грн.
26.   Вищенаведені договори були виконані в повному обсязі та сторони одна до одної претензій не мали, що підтверджується Актом прийому-передачі виконаних робіт від 02 грудня 2011 року до договору купівлі-продажу цінних паперів від 02 грудня 2011 року та актом прийому-передачі виконаних робіт від 02 грудня 2011 року до договору комісії на продаж цінних паперів 
від 02 грудня 2011 року.
27.   Факт отримання ОСОБА_1 грошових коштів за договором договору купівлі-продажу цінних паперів від 02 грудня 2011 року за продані цінні папери в розмірі 146 452,74 грн підтверджується видатковим касовим ордером від 02 грудня 2011 року.
28.   Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 06 вересня 2012року, яке набрало законної сили 06 грудня 2012 року, у справі №1328/1609/12 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , 
ТОВ «Підприємство «Росан-Цінні Папери» визнано недійсним договір комісії на продаж цінних паперів від 02 грудня 2011року, укладений між 
ТОВ «Підприємство «Росан-Цінні Папери» та ОСОБА_1 та визнано недійсним договір купівлі-продажу акцій ВАТ «Бродирембуд», укладений між ТОВ «Підприємство «Росан-Цінні Папери» та ОСОБА_3 02 грудня 
2011 року у зв`язку із ненаданням згоди на укладення правочинів іншим з подружжя, а саме ОСОБА_2 . 
29.   24 січня 2018 року на адресу суду першої інстанції надійшла заява від представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 про застосування строків позовної давності.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми прав      
30.   Предметом позову у справі, яка переглядається, є застосування наслідків недійсності правочину та стягнення коштів, з урахуванням інфляційних втрат та 3 % річних.
31.   Згідно з частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
32.   Відповідно до частини першої статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
33.   Реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК України) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв`язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред`явлена тільки стороні недійсного правочину.
34.   Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
35.   Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Зокрема, частина перша цієї статті передбачає, що цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів цивільного законодавства. 
36.   Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України і частина друга передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних                                  від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 
37.   У цій статті визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання. Тобто, дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, що регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.
38.   За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.
39.   Як зазначено у статті 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. 
40.   Відмовляючи в задоволенні позову, апеляційний суд виходив із пропуску позивачем строку позовної давності звернення до суду.
41.   Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
42.   Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
43.   Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки                (стаття 257 ЦК України). 
44.   При цьому відповідно до частин першої та п`ятої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
45.   Для визначення моменту виникнення права на позов важливими є як об`єктивні (сам факт порушення права), так і суб`єктивні (особа довідалася або повинна була довідатись про це порушення) чинники.
46.   Аналіз стану поінформованості особи, вираженого дієсловами «довідалася» та «могла довідатися» у статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо.
47.   Разом з тим, згідно із частинами третьою, четвертою статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.
48.   Виходячи зі змісту статей 256, 261 ЦК України позовна давність є строком пред`явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу).
49.   При цьому, відлік позовної давності обчислюється з того самого моменту, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила.
50.   Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого статтею 60  ЦПК України (у редакції, чинній до 15 грудня 
2017 року) та статтею 81 діючого ЦПК України (у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року), про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше.
51.   З матеріалів справи слідує, що 25 липня 2014 року ОСОБА_3 звернувся з позовною заявою до ТОВ «Підприємство «Росан-Цінні Папери» про застосування наслідків недійсності договору купівлі-продажу акцій та стягнення коштів в розмірі 146 452,74 грн (справа №464/1716/14).
52.   За наслідками розгляду справи 24 квітня 2017 року апеляційним судом Львівської області було прийнято рішення застосувати наслідки недійсності договору купівлі-продажу акцій ВАТ «Бродирембуд» від 02 грудня 2011 року та стягнути з ТОВ «Підприємство «Росан-Цінні Папери» на користь ОСОБА_3 146 452,74 грн.
53.   Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що відлік строку позовної давності слід рахувати з 25 липня 2014 року.
54.   Перевіряючи дотримання позивачем строку позовної давності, суд апеляційної інстанції встановив, що договір комісії, що був укладений між позивачем та ОСОБА_1 визнано недійсним, рішення суду з даного приводу набрало законної сили 06 грудня 2012 року, а ТОВ «Підприємство «Росан-Цінні Папери» було учасником цього спору, їх представник брав участь у судових засіданнях, а тому позивачу було достеменно відомо про прийняття цього рішення, тому трирічний строк позовної давності розпочався з 06 грудня 2012 року та закінчився 06 грудня 2015 року. Проте даний позов пред`явлено лише у вересні 2016 року, тобто із пропуском строку позовної давності більше ніж на 10 місяців.
55.   У свою чергу, ТОВ «Підприємство «Росан-Цінні Папери» зазначило, що порушення прав товариства виникло саме в момент подання 25 липня 
2014 року ОСОБА_3 позову до ТОВ «Підприємство «Росан-Цінні Папери» про застосування наслідків недійсності договору купівлі-продажу акцій та стягнення коштів в розмірі 146 452,74 грн.
56.   Апеляційний суд у повній мірі пояснень сторін не перевірив та не врахував, що в цьому випадку підлягає встановленню саме обізнаність про порушення права на підставі належних та допустимих доказів.
57.   Постанова апеляційного суду не містить правових висновків про момент обізнаності товариства про порушення його права або про особу, яка його порушила.
58.   Крім того, дійшовши висновку про те, що договір комісії не створює для  ОСОБА_2   жодних обов`язків, оскільки такий договір було укладено не в інтересах сім`ї, апеляційний суд відмовив у задоволенні позову через пропуск строку позовної давності, тобто фактично відмовив із двох підстав та не врахував, що відмова в задоволенні позову через пропуск строку позовної давності можлива лише до обґрунтованого позову.  
59.   Частинами першою та другою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
60.   Скасовуючи рішення суду першої інстанції в повному обсязі та відмовляючи в задоволенні позовних вимог і до  ОСОБА_1 , апеляційний суд наведені норми процесуального закону не врахував, залишив поза увагою той факт, що з апеляційною скаргою у даній справі зверталась лише 
ОСОБА_2 ,  ОСОБА_1 з апеляційною скаргою не звертався та не уповноважував на це третіх осіб, у тому числі ОСОБА_2 
 
ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
61.   Згідно з пунктами 1, 2 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.
62.   За таких обставин, коли фактичні обставини для правильного вирішення справи апеляційним судом не встановлені, судове рішення суду апеляційної інстанції не може вважатись законним і обґрунтованим та в силу статті 411 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Керуючись статтями 400, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Підприємство «Росан-Цінні Папери» задовольнити частково. 
2. Постанову Львівського апеляційного суду від 26 листопада 2019 року скасувати.
3. Справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                      В. С. Висоцька
Судді                                                                                                А. І. Грушицький 
                                                                                                                   І. В. Литвиненко
                                                                                                                   Є. В. Петров
                                                                                                                   І. М. Фаловська