ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

25 червня 2020 року 	 	справа № 160/8856/19	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді  Баранник Н.П. (доповідач),
суддів:  Малиш Н.І., Щербака А.А.,     
за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2019 року у справі № 160/8856/19 (суддя Конєва С.О.) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області про визнання частково неправомірною постанову та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з адміністративним позовом до Павлоградського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області (далі - відповідач) в якому, з урахуванням уточненого адміністративного позову, просив:
- визнати частково неправомірною постанову відповідача про призначення йому щомісячної страхової виплати №0412/12042/12042/3, згідно якої позивачеві призначена щомісячна грошова виплата в частині розрахунку йому середньомісячної заробітної плати (доходу) перед настанням страхового випадку в розмірі 7000грн.;
- зобов`язати відповідача призначити позивачу з 20.03.2019р. щомісячну грошову виплату в частині розрахунку йому середньомісячної заробітної плати (доходу) перед настанням страхового випадку у відповідності з постановою Кабінету Міністрів України №1266 від 26.09.2001р. (в редакції ПКМУ №439 від 26.06.2015р.) "Порядок обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням";
- стягнути з відповідача на користь позивача всі судові витрати. 
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що не погоджується із оскарженою постановою в частині застосування для розрахунку щомісячної страхової виплати середньомісячної заробітної плати у розмірі 7000,00 грн. та вважає, що такими діями відповідач порушив його конституційні права встановлені ст.46 Конституції України, оскільки середньомісячна заробітна плата позивача для розрахунку суми щомісячної страхової виплати повинна розраховуватися відповідачем згідно п.14 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1266 від 26.09.2019р. 
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2019 року адміністративний позов задоволено частково:
- визнано протиправною та скасовано постанову Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області №0412/12042/12042/3 від 07.05.2019р. про призначення ОСОБА_1 щомісячної страхової виплати в частині її розрахунку із середньомісячної заробітної плати (доходу) перед настанням страхового випадку в розмірі 7000 грн. на підставі п.12 Порядку №1266;
- зобов`язано Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області вирішити питання про проведення обчислення середньої заробітної плати для розрахунку ОСОБА_1 виплат за страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності (крім допомоги по тимчасовій непрацездатності) згідно до вимог п.16 Порядку №1266 із витребуванням від ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" відповідної довідки про заробітну плату ОСОБА_1 , виходячи саме з положень п.16 Порядку №1266, з урахуванням висновків, викладених у судовому рішенні, вимог чинного законодавства України та повноважень органів Фонду соціального страхування України.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.
Із рішенням суду не погодився відповідач та подав апеляційну скаргу. Посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що висновки суду першої інстанції про неможливість застосування в даних правовідносинах пункту 14 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1266 від 26.09.2001р. (далі - Порядок №1266) з одночасним забезпеченням найбільш ефективного із можливих способів захисту порушеного права позивача - використанням пункту 16 Порядку №1266 протирічать один одному.
Від позивача відзиву на апеляційну скаргу на адресу суду не надходило.
В судовому засіданні представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги відповідача.
Представник відповідача підтримав доводи та обґрунтування вимог апеляційної скарги, наполягав на задоволенні скарги.
Колегія суддів, заслухавши представників сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 працював, на ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" по 15.06.2018р. та був звільнений у зв`язку з невідповідністю до виконуваної роботи внаслідок стану здоров`я, що підтверджується копією трудової книжки позивача, наявною у справі (а.с.11-13,71-74).
При цьому, з 15.05.2018р. ОСОБА_1 було переведено електрослюсарем підземним 4 розряду (а.с.11-13,71-74).
На підставі повідомлення про професійне захворювання (отруєння) №32/19 від 01.02.2019р. відповідною комісією було проведено розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання ОСОБА_1 , про що складено акт від 22.02.2019р. (а.с.18-19,68-70).
З 20.03.2019р. позивачеві встановлено ступінь втрати працездатності у розмірі 40%, що підтверджується копіями довідки МСЕК серії 12 ААА №055278 від 25.03.2019р. та Виписки з акта огляду МСЕК до довідки серії 12 ААА №055278 від 25.03.2019р. (а.с.20,75).
02.04.2019р. ОСОБА_1 звернувся до Павлоградського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області із заявою про призначення страхових виплат у зв`язку з професійним захворюванням, що підтверджується копією відповідної заяви (а.с.77).
Постановою №0412/12042/12042/3 від 07.05.2019р. позивачеві була призначена щомісячна страхова виплата з 20.03.2019р. у розмірі 2800,00 грн., виходячи із середньомісячної заробітної плати для розрахунку страхових виплат - 7000,00 грн. згідно довідок ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" №1281 від 09.04.2019р. та №1-4/1291 від 06.05.2019р., що підтверджується змістом копій відповідних постанов та довідок, наявних у справі (а.с.9,15,78,80,82).
Вважаючи неправомірною постанову відповідача про призначення йому щомісячної страхової виплати №0412/12042/12042/3, згідно якої позивачеві призначена щомісячна грошова виплата в частині розрахунку середньомісячної заробітної плати (доходу) перед настанням страхового випадку в розмірі 7000грн., позивач звернувся із даним позовом до суду із вимогою про її часткове скасування.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявних підстав для часткового задоволення адміністративного позову, з огляду на наступне.
Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я регулюються Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон №1105).
Частиною 1 ст. 36 Закону №1105 визначено, що страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.
У відповідності до норм ст. 42 Закону №1105 визначено, що сума щомісячної страхової виплати встановлюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячного заробітку, що потерпілий мав до ушкодження здоров`я.
Середньомісячний заробіток для обчислення суми страхових виплат потерпілому у зв`язку із втраченим ним заробітком (або відповідної його частини) визначається згідно з порядком обчислення середньої заробітної плати для виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, що затверджується Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 11 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1266 від 26.09.2001р. (далі - Порядок №1266) встановлено, що розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата, є 12 календарних місяців за місцем роботи, де стався страховий випадок, починаючи з місяця, що передує місяцю настання страхового випадку.
Згідно з п.12 Порядку №1266 якщо у розрахунковому періоді перед настанням страхового випадку застрахована особа з поважних причин не мала заробітку або страховий випадок настав у перший день роботи, середня заробітна плата визначається виходячи з тарифної ставки (посадового окладу) або її частини, встановленої на день настання права на страхову виплату. У разі коли тарифна ставка (посадовий оклад) не встановлена та відповідні дані відсутні, розрахунок проводиться виходячи з розміру мінімальної заробітної плати (або її частини), встановленого законом на день настання права на страхову виплату.
Пунктом 13 Порядку №1266 передбачено, що середня заробітна плата обчислюється за тією професією (посадою, розрядом, роботою) на підприємстві (в цеху, на дільниці, ділянці), за якою застрахована особа працювала до моменту ушкодження здоров`я і за якою медико-соціальною експертною комісією їй встановлено стійку втрату професійної працездатності.
У відповідності до п.16 Порядку №1266 визначено, що якщо у місяці, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати, застрахована особа працювала неповний календарний місяць з поважних причин, середня заробітна плата працівників, зайнятих в економіці України, застосовується пропорційно фактичній кількості відпрацьованих календарних днів у такому місяці.
Відповідно до п.31, п.33 Порядку №1266 середня заробітна плата (дохід) для призначення допомоги по безробіттю, для страхових виплат за страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності (крім допомоги по тимчасовій непрацездатності), та для призначення страхових виплат для добровільно застрахованих осіб обчислюється робочими органами фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування з використанням даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
У разі коли відомості про застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування не містять усіх необхідних даних для обчислення середньої заробітної плати (винагороди за цивільно-правовими договорами), такі дані за відповідні періоди надаються роботодавцем протягом п`яти робочих днів за зверненням органів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування або застрахованої особи за формою згідно з додатком.
З аналізу наведених вище норм законодавства вбачається, що розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата для розрахунку виплат за страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, є 12 календарних місяців за місцем роботи, де стався страховий випадок, починаючи з місяця, що передує місяцю настання страхового випадку, при цьому, середня заробітна плата обчислюється за тією професією (посадою, розрядом, роботою) на підприємстві (в цеху, на дільниці, ділянці), за якою застрахована особа працювала до моменту ушкодження здоров`я і за якою медико-соціальною експертною комісією їй встановлено стійку втрату професійної працездатності, а якщо у місяці, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати, застрахована особа працювала неповний календарний місяць з поважних причин, середня заробітна плата працівників, зайнятих в економіці України, застосовується пропорційно фактичній кількості відпрацьованих календарних днів у такому місяці.
Колегією суддів встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач працював на ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля", зокрема, у період з 23.10.2003р. по 15.06.2018р., при цьому, з 15.05.2018р. останнього було переведено електрослюсарем підземним 4 розряду, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією трудової книжки позивача (а.с.11-13,71-74).
09.04.2019р. ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" були видані дві довідки про заробітну плату (грошове забезпечення, винагороду за цивільно-правовим договором) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, а саме:
- №275 про заробітну плату за період з червня 2017 року по травень 2018 року (згідно п.11 Порядку №1266, тобто за 12 календарних місяців за місцем роботи, де стався страховий випадок, починаючи з місяця, що передує місяцю настання страхового випадку), згідно якої позивачем у травні 2018 року відпрацьовано 7 календарних днів (тимчасова непрацездатність з 16.04.2018р. по 10.05.2018р., з 16.05.2018р. по 29.05.2018р.), за які він отримав заробітну плату у сумі 6012,27 грн. (а.с.14);
- №1281 про заробітну плату за період з травня 2018 року по червень 2018 року, згідно якої позивачем у травні 2018 року відпрацьовано 3 календарних днів (тимчасова непрацездатність з 16.04.2018р. по 10.05.2018р., з 16.05.2018р. по 29.05.2018р.), у червні 2018 року - 3 календарні дні (тимчасова непрацездатність з 01.06.2018р. по 08.06.2018р. та з 12.06.2018р. по 14.06.2018р.), при цьому, заробітна плата як за травень 2018 року, так і за червень 2018 року значиться як " 0" та вказана довідка містить відомості про одноразову виплату позивачеві 102665,91 грн. у червні 2018 року (а.с.15,78).
Окрім того, в матеріалах справи містяться відомості з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, згідно яких у травні 2018 року ОСОБА_1 була нарахована заробітна плата у розмірі 26068,69 грн., а у червні 2018 року - 113837,14 грн. (а.с.17).
Відповідачем на адресу ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" було направлено запит №24.2-05/1472 від 11.04.2019р. щодо надання довідки про розмір тарифної ставки (посадового окладу) за професією (посадою) електрослюсар підземний 4 розряду на 20.03.2019р. згідно п.12 Порядку №1266, на яку було отримано довідку №1-4/1291 від 06.05.2019р. (а.с.24,79,80).
З аналізу вищенаведених норм чинного законодавства та встановлених обставин справи у їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що, з урахуванням наявності в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відомостей щодо нарахованої позивачеві заробітної плати за травень 2018 року у розмірі 26068,69 грн. та за червень 2018 року у розмірі 113837,14 грн., а також за наявності довідок ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" №275 і №1281 від 09.04.2019р., відповідачем безпідставно було проведено розрахунок суми щомісячної страхової виплати позивачеві, виходячи із розміру посадового окладу за професією електрослюсар підземний 4 розряду - 7000 грн., оскільки позивачеві була нарахована заробітна плата за фактично відпрацьований час (а.с.14,15,17,78).
Таким чином, з огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що постанова відповідача про призначення позивачеві щомісячної страхової виплати №0412/12042/12042/3 в частині розрахунку йому середньомісячної заробітної плати (доходу) перед настанням страхового випадку в розмірі 7000грн. на підставі п.12 Порядку №1266 є протиправною.
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Частина  2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства  України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
Так, з матеріалів справи підтверджено, що відповідачем не було надано суду жодних належних і допустимих доказів, які б свідчили про правомірність прийняття постанови №0412/12042/12042/3 про призначення позивачеві щомісячної страхової виплати в частині розрахунку йому середньомісячної заробітної плати (доходу) перед настанням страхового випадку в розмірі 7000грн. без надання оцінки відомостям з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідкам ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" №275 і №1281 від 09.04.2019р. та враховуючи звернення відповідача до підприємства із запитом щодо надання довідки саме за нормами п.12 Порядку №1266, тоді як, в даному випадку, підлягають застосуванню саме положення п.16 Порядку №1266, якими передбачено, що якщо у місяці, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати, застрахована особа працювала неповний календарний місяць з поважних причин, середня заробітна плата працівників, зайнятих в економіці України, застосовується пропорційно фактичній кількості відпрацьованих календарних днів у такому місяці, з урахуванням норм вищенаведеного законодавства та обставин справи встановлених судом.
Отже, судом першої інстанції правомірно встановлено, що відповідач, приймаючи постанову №0412/12042/12042/3 про призначення позивачеві щомісячної страхової виплати в частині її розрахунку із середньомісячної заробітної плати (доходу) перед настанням страхового випадку в розмірі 7000 грн. на підставі п.12 Порядку №1266, проігнорувавши таким чином положення п.16 Порядку №1266, порушив права позивача на належне соціальне забезпечення у зв`язку і професійним захворюванням, які підлягають судовому захисту шляхом визнання такої постанови в оспорюваній частині протиправною.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо доведеності позовних вимог позивача та наявності підстав для часткового задоволення адміністративного позову.
          Доводи, наведені у апеляційній скарзі, не спростовують правильних  висновків суду першої інстанції, а тому рішення суду першої інстанції у даній справі слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
          Керуючись ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст.316, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:
          Апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області - залишити без задоволення.
          Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 грудня         2019 року у справі № 160/8856/19 - залишити без змін.

          Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена  до Верховного суду в порядку та строки, визначені статтями 328,329 КАС України.
          Вступну та резолютивну частину постанови проголошено 25.06.2020р.
          Повний текст постанови виготовлено 30.06.2020р. 

Головуючий - суддя                                                                      Н.П. Баранник 

                               суддя                                                                      Н.І. Малиш 

                               суддя                                                                      А.А. Щербак