УХВАЛА

18 серпня 2020 року 
м. Київ
справа № 640/6625/20
адміністративне провадження № К/9901/19143/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Желєзного І.В.,
суддів: Берназюка Я.О.,  Коваленко Н.В., 
розглянувши  касаційну скаргу ОСОБА_1 
на  ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 квітня 2020 року
та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 червня 2020 року 
у справі №640/6625/20
за позовом ОСОБА_1 
до Антимонопольного комітету України, 
третя особа Миколаївське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України 
про визнання протиправним та скасування розпорядження,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Антимонопольного комітету України, в якому просив визнати протиправним і скасувати розпорядження відповідача "Про реорганізацію територіальних відділень Антимонопольного комітету України" від 28 листопада 2019 року №23-рп.
Третьою особою подано до Окружного адміністративного суду міста Києва заяву про забезпечення позову шляхом зупинення дії розпорядження відповідача "Про реорганізацію територіальних відділень Антимонопольного комітету України" від 28 листопада 2019 року №23-рп до прийняття остаточного рішення у справі, а також шляхом заборони відповідачу до винесення рішення у справі вчиняти дії, пов`язані з виконанням вказаного розпорядження, у тому числі щодо припинення обласних територіальних відділень Антимонопольного комітету України.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 квітня 2020 року, залишеною без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від  30 червня 2020 року, у задоволенні заяви відмовлено.
30 липня 2020 року ОСОБА_1 направлено касаційну скаргу до Верховного Суду на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 квітня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 червня 2020 року у справі №640/6625/20. 
Перевіривши матеріали касаційної скарги, суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.
Згідно зі статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
У касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені в пунктах 3, 4, 12, 13, 17, 20 частини першої статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
У касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову та заміни заходу забезпечення позову, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.
Аналіз цієї статті дає підстави вважати, що до касаційного суду можуть бути оскаржені саме рішення суду першої інстанції, судовий розгляд в яких закінчено (частина третя статті 241 КАС України), після апеляційного перегляду справи та постанови суду апеляційної інстанції, прийняті за наслідками розгляду апеляційної скарги на такі рішення.
У частині другій статті, яка аналізується, йдеться про право на касаційне оскарження ухвал суду першої інстанції після їх перегляду судом апеляційної інстанції.
Скаржник просить переглянути у касаційному порядку ухвалу суду першої інстанції, яка залишена без змін постановою суду апеляційної інстанції,  про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.
Колегія суддів зазначає, що ухвала суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову не входить до виключного переліку ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені до Верховного Суду.
За правилами пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції, яка залишена без змін постановою суду апеляційної інстанції,  про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову не може бути предметом касаційного оскарження, а тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в ухвалах від 23 січня 2020 року у справі №580/3433/19,  від 31 березня 2020 року у справі № 640/857/20, від              05 серпня 2020 року у справі № 638/19398/19 та від 14 липня 2020 року у справі №160/1779/20.
Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до ч. 3 ст. 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію "суду права", що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави. Тим самим Верховний Суд за допомогою загальної правозастосовчої діяльності дозволяє досягнути індивідуального блага з урахуванням того, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Таким чином, призначення Верховного Суду як найвищої судової установи в Україні - це, у першу чергу, сформувати обґрунтовану правову позицію стосовно застосування всіма судами у подальшій роботі конкретної норми матеріального права або дотримання норми процесуального права, що була неправильно використана судом і таким чином спрямувати судову практику в єдине і правильне правозастосування (вказати напрямок у якому слід здійснювати вибір правової норми); на прикладі конкретної справи роз`яснити зміст акта законодавства в аспекті його розуміння та реалізації на практиці в інших справах з вказівкою на обставини, що потрібно враховувати при застосуванні тієї чи іншої правової норми, але не нав`язуючи, при цьому, нижчестоящим судам результат вирішення конкретної судової справи.
Забезпечення єдності судової практики є реалізацією принципу правової визначеності, що є одним із фундаментальних аспектів верховенства права та гарантує розумну передбачуваність судового рішення. Крім того, саме така діяльність Верховного Суду забезпечує дотримання принципу рівності всіх громадян перед законом, який втілюється шляхом однакового застосування судом тієї самої норми закону в однакових справах щодо різних осіб.
З урахуванням вищенаведеного суд касаційної інстанції прийшов до висновку, що у відкритті касаційного провадження у даній справі слід відмовити.
Керуючись статтями 294, 328, 333  КАС України, 
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою   ОСОБА_1 на  ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від            06 квітня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 червня 2020 року у справі №640/6625/20 за позовом ОСОБА_1 до Антимонопольного комітету України, третя особа Миколаївське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України про визнання протиправним та скасування розпорядження.
Копію ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді	І.В. Желєзний Я.О. Берназюк   Н.В. Коваленко