_________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

24 вересня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 420/505/20	
Головуючий в 1 інстанції: Андрухів В.В.
                    П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
                              Головуючого судді – Димерлія О.О.
                     суддів                      – Єщенка О.В.
                                                                 – Танасогло Т.М.
                    За участю: секретаря - Філімоненка А.О.
                     
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Одесі адміністративну справу за апеляційними скаргами Південної філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрації морського порту Південний), Товариства з обмеженою відповідальністю "М.В. Карго" на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 червня 2020 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "М.В. Карго" до Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "М.В. Карго" звернулось до суду першої інстанції з позовом, в якому просило визнати протиправними дії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України", що полягають у відмові застосовувати при справлянні портових зборів знижки для суден, що заходять у морський порт "Південний" для виконання операцій з навантаження-розвантаження навалювальних вантажів біля причалу №25; визнати протиправною бездіяльність Державного підприємства "Адміністрація морських портів України", що полягає у не застосуванні при справлянні портових зборів знижки для суден, що заходять у морський порт "Південний" для виконання операцій з навантаження-розвантаження навалювальних вантажів біля причалу №25; зобов`язати Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" застосувати для суден, що заходять до акваторії морського порту "Південний" для виконання операцій з навантаження-розвантаження навалювальних вантажів біля причалу №25 знижку зі ставок усіх видів портових зборів у розмірі 50 відсотків.
В обґрунтування позову зазначено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "М.В. Карго" є власником причалу №25, розташованого в морському порту "Південний" та включеного до Реєстру гідротехнічних споруд морських портів України. За правилами п. 1.9 Порядку справляння та розміри ставок портових зборів, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України від 27.05.2013 року №316, для суден, що заходять у морський порт Южний (Південний) для виконання операцій з навантаження-розвантаження генеральних та навалювальних вантажів, суб`єктом, що стягує портові збори, може застосовуватися знижка зі ставок усіх видів портових зборів у розмірі до 50 відсотків. Порядок застосування ДП "АМПУ" до терміналу та суден, що прибувають до нього, ставок та знижки портових зборів, не гірше за тих, які застосовуються до інших суб`єктів та суден, що виконують операції в морському порту "Південний", узгоджений і абз. 2 п. 6 Меморандуму про співробітництво від 13.08.2015 року, укладеного між ДП "АМПУ", ТОВ "М.В. КАРГО" та ТОВ "АТ КАРГІЛЛ". В листопаді 2019 року Адміністрацією морського порту "Південний" (Південної філії ДП "Адміністрація морських портів) України" повідомлено ТОВ "М.В. КАРГО" про прийняття ДП "АМПУ" рішення щодо незастосування знижки зі ставок усіх видів портових зборів у розмірі 50% відповідно до п. 1.9. наказу Міністерства інфраструктури України від 27.05.2013 р. №316, для суден, що виконують операції з навантаження, розвантаження генеральних та навалювальних вантажів біля причалу №25 морського порту "Південний". У тому числі, безпосереднє звернення позивача до ДП "АМПУ" з приводу застосування портової знижки залишено без розгляду. Позивач зазначає, що відмова у встановленні такої знижки для суден, що оброблюються біля причалу №25, штучно створює нерівні конкурентні умови, а саме кращі конкурентні умови для інших портових операторів, що перевалюють вантажі на причалах (№№15, 16, 17, 34), відносно яких така знижка має місце. Наведене призводить до того, що вартість суднозаходу (дисбурсментських витрат судна) при обробленні судна біля причалів №№ 15, 16, 17, 34 є нижчою, а отже є значно економічно привабливою, аніж для судна, яке оброблюється біля причалу, стосовно якого така знижка не встановлена. З огляду на те, що відповідач при виконанні своїх функцій щодо справляння портових зборів фактично не дотримується принципу створення рівних конкурентних умов для усіх портових операторів в морському порту, у зв`язку із чим виникають непривабливі умови для господарської діяльності ТОВ "М.В. КАРГО", позивач вимушений звернутись до суду із цим позовом за захистом свої прав та інтересів в судовому порядку.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12 червня 2020 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "М.В.КАРГО" задоволено частково. Суд визнав протиправними дії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України", що полягають у відмові застосовувати при справлянні портових зборів знижки для суден, що заходять у морський порт "Південний" для виконання операцій з навантаження-розвантаження навалювальних вантажів біля причалу №25. Визнав протиправною бездіяльність Державного підприємства "Адміністрація морських портів України", що полягає у не застосуванні при справлянні портових зборів знижки для суден, що заходять у морський порт "Південний" для виконання операцій з навантаження-розвантаження навалювальних вантажів біля причалу №25. Зобов`язав Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" застосувати для суден, що заходять до акваторії морського порту "Південний" для виконання операцій з навантаження-розвантаження навалювальних вантажів біля причалу №25 знижку зі ставок усіх видів портових зборів не гірше за тих, які застосовуються до інших суб`єктів та суден, що виконують операції в порту "Південний". У задоволенні решти позовних вимог суд відмовив.
Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що  результати здійснення господарської діяльності, її обсяги, кількість перевантаженого вантажу безпосередньо залежить від наявності однакових умов ведення господарської діяльності, в тому числі й відсутності застосування різних цін чи різних умов до рівнозначних угод з суб`єктами господарювання. При цьому, положення Закону України "Про морські порти України", Порядку справляння та розміри ставок портових зборів, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України від 27.05.2013 року №316, а також приписи п. 6 Меморандуму про співробітництво від 13.08.2015 року дають підстави для виникнення у позивача законних очікувань щодо створення рівних конкурентних умов для нього шляхом встановлення знижки не менше ніж для суден, які обслуговуються біля інших причалів морського порту "Південний". Не виконання обов`язку із забезпечення створення рівних і конкурентних умов ведення господарської діяльності та отримання послуг у морському порту призводить до порушення принципів правової визначеності та рівності усіх суб`єктів господарювання, портових операторів.
Оскільки відповідачем - суб`єктом управлінння зі справляння портових зборів не виконується закріплений на законодавчому рівні обов`язок щодо забезпечення створення рівних і конкурентних умов ведення господарської діяльності та отримання послуг у морському порту, чим погіршується господарююче становище позивача, суд першої інстанції, з огляду на приписи ч. 2 ст. 42 Конституції України, п. 3 та п. 9 ст. 4, п. 4 та п. 6 ч. 1 ст. 13 та п. 15 ст. 15 Закону України "Про морські порти України", дійшов висновку про те, що відмова позивачу у застосовуванні при справлянні портових зборів знижки для суден, що заходять у морський порт "Південний" для виконання операцій з навантаження-розвантаження навалювальних вантажів біля причалу №25, прийнята необґрунтовано, недобросовісно, нерозсудливо, без дотримання принципу рівності перед законом, із допущенням дискримінації, а встановлені обставини безумовно дають підстави вважати протиправними дії та бездіяльність Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" з вирішення питання застосовувати при справлянні портових зборів знижки для суден, що заходять у морський порт "Південний" для виконання операцій з навантаження-розвантаження навалювальних вантажів біля причалу №25.
Разом з цим, оскільки визначення величини знижки зі ставок усіх видів портових зборів належить до дискреційних повноважень відповідача, суд дійшов висновку про те, що в цій частині позовні вимоги мають бути залишені без задоволення.
Водночас, з метою ефективного захисту прав та інтересів позивача відповідповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд першої інстанції вважав за необхідне вийти за межі позовних вимог та визначити відповідачу обов`язок застосувати до суден, що заходять до акваторії морського порту "Південний" для виконання операцій з навантаження-розвантаження навалювальних вантажів біля причалу №25 знижку зі ставок усіх видів портових зборів не гірше за тих, які застосовуються до інших суб`єктів та суден, що виконують операції в порту "Південний".
В апеляційній скарзі Південна філія Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрації морського порту Південний), посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги залишити без задоволення.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки нормам законодавства, що регулюють спірні правовідносини, і помилково не враховано, що відповідно до правил Закону України "Про морські порти України", Порядку справляння та розміри ставок портових зборів, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України від 27.05.2013 року №316, при справлянні портових зборів, яке здійснюється ДП "АМПУ", може застосовуватись знижка зі ставок усіх видів портових зборів у розмірі до 50 відсотків. Отже, застосування знижки не є обов`язком, а являється правом ДП "АМПУ". Наявність аналогічних обов`язків морського порту не підтверджується і Меморандумом про співробітництво від 13.08.2015 року, укладеного між ДП "АМПУ", ТОВ "М.В. КАРГО" та ТОВ "АТ КАРГІЛЛ", оскільки вказаний документ відображає поточні наміри сторін та не має юридично-зобов`язального характеру. У тому числі, апелянт зазначає, що обраний судом спосіб захисту прав та інтересів позивача призводить до обставин, коли судове рішення неможливо виконати через його незрозумілість в тій частині, який розмір знижки необхідно застосувати для суден, що здійснюють вантажні операції біля причалу Товариства. При цьому, вказуючи про необхідність надання для суден, що здійснюють вантажні операції біля причалу позивача, зі ставкою усіх портових зборів із знижкою у розмірі 50%, судом першої інстанції одночасно у своєму рішенні визначається про неможливість вирішити ці питання за суб`єкта владних повноважень. Також, апелянт зазначає, що судом першої інстанції необґрунтовано не враховано доводи морського порту про економічну неефективність застосування знижки зі ставок усіх видів портових зборів для суден, що заходять у морський порт "Південний" для виконання операцій з навантаження-розвантаження навалювальних вантажів біля причалу №25. Водночас, з урахуванням приписів ст. 13 Закону України "Про морські порти", п. 4 Перехідних положень вказаного закону державне регулювання діяльності в морському порту з метою забезпечення створення рівних умов для провадження господарської діяльності у морському порту до створення національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері транспорту, її функції та повноваження, визначені цим Законом, виконує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах морського і річкового транспорту. Наведені обставини у сукупності свідчать про необґрунтованість адміністративного позову та те, що у суду першої інстанції не виникло правових підстав для його задоволення.
У відзиві на апеляційну скаргу, з урахуванням його доповнень, Товариство з обмеженою відповідальністю "М.В. Карго" посилається на необґрунтованість доводів апелянта та відсутність обставин для задоволення скарги.
Також, не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, із посиланням на неповне з`ясування обставин справи, Товариство з обмеженою відповідальністю "М.В. Карго" подало апеляційну скаргу, в якій, з урахуванням змін до скарги, просить змінити резолютивну частину судового рішення, визначивши порядок відновлення порушених прав та інтересів позивача у спосіб, заявлений у позові.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що під час вирішення спору по суті судом першої інстанції не надано належної правової оцінки нормам Порядку справляння та розміри ставок портових зборів, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України від 27.05.2013 року №316, та помилково не враховано, що наведеним актом не передбачений порядок визначення розміру знижки зі ставок усіх видів портових зборів для суден, не встановлено критеріїв, за якими визначається певний розмір знижки. Таких критеріїв не врегульовано й будь-якими іншими нормативними актами. Натомість, джерелом зобов`язання зі створення рівних конкурентних умов, якому кореспондують легітимні очікування Товариства щодо виконання відповідачем обов`язку зі створення конкурентних та рівних умов ведення господарської діяльності в морському порту, є приписи Конституції України та Закону України "Про морські порти України". Отже, відмовивши та не надавши знижку, відповідачем створено для позивача умови діяльності, що погіршують його становище порівняно з іншими суб`єктами господарювання. Тому, вільний розсуд, через який реалізуються дискреційні повноваження, повинен реалізовуватись в межах закону та з урахуванням законодавчо встановлених обов`язків. Тобто, всі рішення чи дії прийняті/вчинені в межах спірних правовідносинах у повній мірі мають сприяти створенню в морському порту конкурентних та рівних для всіх суб`єктів господарювання умов в морському порту. Разом з цим, зобов`язавши відповідача встановити знижку не гірше за тих, які застосовуються до інших суб`єктів та суден, що виконують операції в порту, суд не визначив, з яких саме юридично допустимих рішень Адміністрація морського порту має виходити і якими критеріями керуватись при вирішенні питання про встановлення цієї знижки. Таким чином, апелянт зазначає, що, встановивши обов`язок відповідача створити рівні і конкурентні умови ведення господарської діяльності та отримання послуг у морському порту, а також факт надання знижки зі ставок усіх видів портових зборів для суден інших суб`єктів господарювання, з огляду на принцип рівності учасників відносин, суд мав правову можливість визначити конкретний розмір знижки зі справляння портових зборів, що підлягає застосуванню по відношенню до причалу позивача, і такий обов`язок ніяким чином не призвів би до втручання у дискрецію відповідача.   
У відзиві на апеляційну скаргу, з урахуванням його доповнень, Південна філія Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрації морського порту Південний) посилається на необґрунтованість доводів апелянта та відсутність обставин для задоволення скарги.
Судом першої інстанції встановлено та як вбачається з матеріалів справи, Товариству з обмеженою відповідальністю "М.В. Карго" на праві приватної власності належить єдиний майновий комплекс, морський термінал по перевантаженню зернових вантажів, загальною площею об`єкту - 18270,85 кв.м., розташованого за за адресою: Одеська обл., Лиманський р., с. Визирка, вул. Морська, буд. 1.
Вказаний об`єкт збудований на виконання Меморандуму про співробітництво від 13.08.2015 року між Адміністрацією морських портів України, ТОВ "МВ КАРГО", ТОВ "АТ Каргілл" та Договору про співробітництво від 23.03.2016 року, укладеного між ДП "Адміністрацією морських портів України" та ТОВ "М.В. Карго".
12.11.2019 року ТОВ "М.В. Карго", з огляду на включення причалу №25, що належить йому на праві власності та знаходиться в акваторії морського порту "Південний", до Реєстру гідротехнічних споруд, звернулось до Адміністрації морського порту "Південний" із листом за №1211/19 з приводу встановлення знижки зі ставок усіх видів портових зборів, що справляються з суден, які обслуговуються біля причалу №25 морського порту "Південний".
В обґрунтування вказаних вимог позивач посилався на необхідність виконання п. 6 Меморандуму про співробітництво від 13.08.2015 року та дотримання принципів щодо створення рівних і конкурентних умов ведення господарської діяльності та отримання послуг в морському порту відповідно до правил ст. 15 Закону України "Про морські порти України".
Розглянувши вказане звернення, Адміністрацією морського порту "Південний" відмовлено у задоволенні вимог ТОВ "М.В. Карго", про що повідомлено у листі від 15.11.2019 року за №435/27-04-04/вих/27.
Як на підставу для відмови у задоволенні вимог заявника, Адміністрація морського порту "Південний" послалась на те, що Меморандум про співробітництво від 13.08.2015 року укладений безпосередньо з ДП "Адміністрацією морських портів України" та згідно абз. 2 п. 9 ним передбачено поточні наміри сторін, проте він не повинен розглядатись як юридично зобов`язуючий та закріплений.
Крім того, позивачу повідомлено про прийняття ДП "Адміністрацією морських портів України" рішення щодо незастосування Адміністрацією морського порту Південний знижки зі ставок усіх видів портових зборів у розмірі 50% згідно п. 1.9 наказу Мінінфраструктури від 27.05.2013 року №316 "Про портові збори" для суден, що виконують операції з навантаження-розвантаження генеральних та навалювальних вантажів біля причалу №25 морського порту Південний.
З аналогічними вимогами позивач звертався з листом від 21.11.2019 року №2111/01 до ДП "Адміністрація морських портів України". Проте, позивач відповіді не отримав, його вимоги задоволені не були.
Не погоджуючись із бездіяльністю та фактичною відмовою у встановленні при справлянні портових зборів знижки у розмірі 50% для суден, що заходять у морський порт біля причалу, що належить ТОВ "М.В. Карго", посилаючись на їх неправомірність та необґрунтованість, позивач звернувся до суду із цим позовом, в якому ставиться питання про зобов`язання відповідача вчинити ці дії в судовому порядку.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відносини у сфері портової діяльності регулюються Законом України "Про морські порти України" від 17.05.2012 року №4709-VI, зокрема, яким встановлюються основи державного регулювання діяльності в морських портах, порядок будівництва, відкриття, розширення та закриття морських портів в Україні, порядок провадження на їх території господарської діяльності, у тому числі надання послуг, визначається правовий режим об`єктів портової інфраструктури.
У тому числі, цим законом врегульовано діяльність органів виконавчої влади, що здійснюють державне регулювання, управління, державний нагляд та контроль за безпекою мореплавства, нагляд та контроль у сфері діяльності морських портів, національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері транспорту, адміністрації морських портів України, власників морських терміналів, стивідорних компаній, інших суб`єктів господарювання, що провадять свою діяльність у морському порту, та споживачів їхніх послуг (товарів, робіт).
За правилами ст. 22 Закону України "Про морські порти України" від 17.05.2012 року №4709-VI у морському порту справляються такі портові збори: корабельний, причальний, якірний, канальний, маяковий, адміністративний та санітарний.
Розміри ставок портових зборів для кожного морського порту встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері транспорту, відповідно до затвердженої нею методики. Порядок справляння, обліку та використання коштів від портових зборів, крім використання коштів від адміністративного збору, визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах морського і річкового транспорту.
Портові збори сплачуються адміністрації морських портів України, крім випадків, визначених цим Законом.
Наведені положення закону кореспондуються із приписами п. 1.2 Порядку справляння та розміри ставок портових зборів, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України від 27.05.2013 року №316.
Разом з цим, відповідно до п. 1.9 Порядку справляння та розміри ставок портових зборів від 27.05.2013 року №316 для суден, що заходять у морський порт Южний для виконання операцій з навантаження-розвантаження генеральних та навалювальних вантажів, суб`єктом, що стягує портові збори, може застосовуватися знижка зі ставок усіх видів портових зборів у розмірі до 50 відсотків.
Слід зазначити, що відповідно до п. 1 ч. 1 Закону України від 17.05.2012 року №4709-VI адміністрація морських портів України - державне підприємство, утворене відповідно до законодавства, що забезпечує функціонування морських портів, утримання та використання об`єктів портової інфраструктури державної форми власності, виконання інших покладених на нього завдань безпосередньо і через свої філії, що утворюються в кожному морському порту (адміністрація морського порту).
Згідно із п.п. 1, 3, 9 ч. 1 ст. 4 Закону України від 17.05.2012 року №4709-VI функціонування та розвиток морських портів здійснюються за принципами: об`єднання інтересів та діяльності держави в особі служби капітана морського порту, адміністрації морських портів України, інших державних підприємств, що забезпечують функціонування морського порту, та суб`єктів господарювання, що провадять свою діяльність у морському порту; забезпечення конкуренції серед суб`єктів господарювання, що виробляють однакову продукцію (товари, роботи, послуги) у морському порту; рівності прав усіх суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у морському порту, недопущення дискримінації у доступі до об`єктів портової інфраструктури загального користування.
Адміністрація морських портів України утворюється з метою справляння та цільового використання портових зборів; забезпечення створення рівних і конкурентних умов ведення господарської діяльності та отримання послуг у морському порту. У процесі своєї діяльності адміністрація морських портів України укладає договори щодо модернізації, реконструкції та будівництва об`єктів портової інфраструктури, інші договори, що відповідають цілям її утворення, у тому числі господарські договори з питань забезпечення своєї діяльності (п.п. 13, 15 ч. 1, ч. 2 ст. 15 Закону України від 17.05.2012 року №4709-VI).
Згідно із ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 18 Закону України від 17.05.2012 року №4709-VI господарська діяльність у морському порту провадиться відповідно до законодавства, обов`язкових постанов по порту та зводу звичаїв морського порту.
У межах морського порту функціонують суб`єкти господарювання усіх форм власності, діяльність яких пов`язана з обслуговуванням суден, пасажирів, вантажів, та підприємства, продукція та/або сировина яких транспортується територією та акваторією порту.
Портові оператори зобов`язані сприяти розвитку конкуренції та не вчиняти дій, які можуть справляти негативний вплив на конкурентне середовище в морському порту.
Адміністрація морських портів України не має права перешкоджати або втручатися в діяльність суб`єктів господарювання, крім випадків, передбачених законом, а також встановлювати для них умови діяльності, що погіршують їх становище порівняно з іншими суб`єктами господарювання або порушують їхні права та законні інтереси.
При цьому, колегія суддів враховує, що відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
До ознак суб`єктів владних повноважень необхідно віднести такі: здійснюють адміністративні повноваження; реалізують компетенцію виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; наділені правом прийняття адміністративних актів; існує обмеження реалізації повноважень в рамках адміністративно-правових відносин.
Так, Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" утворене відповідно до законодавства та забезпечує функціонування морських портів, утримання та використання об`єктів портової інфраструктури державної форми власності, виконання інших покладених на нього завдань безпосередньо і через свої філії, що утворюються в кожному морському порту (адміністрація морського порту), а отже здійснює публічно-владні управлінські функції у правовідносинах, що випливають, зокрема, зі справляння та цільового використання портових зборів.
Таким чином, в силу положень ч. 2 ст. 19 Конституції України відповідач зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У тому числі, під час вчинення дій та прийняття рішень відповідач має дотримуватись забезпечення створення рівних і конкурентних умов ведення господарської діяльності та отримання послуг у морському порту, як це передбачено п. 15 ч. 1 ст. 15, ч. 4 ст. 18 Закону України від 17.05.2012 року №4709-VI.
Під час вирішення спору судом першої інстанції вірно враховано, що для суден, що обслуговуються біля причалів інших суб`єктів господарювання (зокрема, причали №№ 16, 17, 34) морським портом встановлено знижку зі ставок усіх видів портових зборів у розмірі, що не перевищує 50%.
Одночасно, застосування знижки зі ставок усіх видів портових зборів на позивача відповідач не поширює.
Таким чином, має місце не забезпечення відповідачем однокових умов ведення господарської діяльності для окремих суб`єктів.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, застосування різних цін чи різних умов до рівнозначних угод з суб`єктами господарювання вплинуло на результати здійснення господарської діяльності, її обсяги, кількість перевантаженого вантажу біля причалу №25, що належить позивачу.
Колегія суддів констатує, що перевірці у цій справі підлягає дотримання суб`єктом владних повноважень своїх функцій на предмет їх відподповідності закону та цілям, на які ці повноваження направлені.
Вказані правила закріплює ст. 2 КАС України, згідно якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації.
Отже, посилання відповідача на економічну неефективність встановлення знижки для суден, що заходять у морський порт "Південний" для виконання операцій з навантаження-розвантаження навалювальних вантажів біля причалу №25, в обгрунтування правомірності відмови позивачу у встановленні знижки зі справляння портових зборів не можуть бути визнані ґрунтовними, оскільки ці доводи виплавають виключно із господарських взаємовідносин та не пов`язані із процедурою реалізації владних управлінських функцій порту.
При цьому, судом першої інстанції вірно зазначено, що вільний розсуд, через який реалізуються дискреційні повноваження, повинен здійснюватися в межах закону, з урахуванням законодавчо встановлених обов`язків. Отже, суб`єкт, використовуючи такі повноваження, зобов`язаний передусім правильно оцінювати ситуацію, наявні факти і застосовувати до встановлених фактів чинні правові норми, не допускаючи при цьому зловживання повноваженнями.
Водночас, дискреційні повноваження не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен мати можливість переглянути рішення, прийняті на підставі реалізації цих дискреційних повноважень, що є запобіжником свавільних рішень в умовах максимально широкої дискреції державного органу.
Оскільки чинним законодавством не врегульовано процедури та критеріїв, за якими відповідач ухвалює рішення про надання знижки до ставок усіх портових зборів в морському порту "Південний", відповідне рішення має бути максимально вичерпним, ґрунтовним, повинне розкривати заявникові мотиви його ухвалення.
Разом з цим, під дискреційними повноваженнями слід розуміти компетенцію суб`єкта владних повноважень на прийняття самостійного рішення в межах, визначених законодавством, та з урахуванням принципу верховенства права.
Зміст компетенції органу виконавчої влади складають його повноваження - певні права та обов`язки органу діяти, вирішуючи коло справ, визначених цією компетенцією. В одних випадках - це зміст прав та обов`язків (право діяти чи утримуватися від певних дій). В інших випадках, органу виконавчої влади надається свобода діяти на свій розсуд, тобто оцінюючи ситуацію, вибирати один із кількох варіантів дій (або утримуватися від дій) чи один з варіантів можливих рішень.
Таким чином, з огляду на те, що за правилами п. 1.9 Порядку від 27.05.2013 року №316 для суден, що заходять у морський порт Южний (Південний) для виконання операцій з навантаження-розвантаження генеральних та навалювальних вантажів, суб`єктом, що стягує портові збори, може застосовуватися знижка до ставок усіх видів портових зборів, яка не повинна перевищувати 50 відсотків, тобто визначення конкретного розміру знижки покладається на розсуд порту, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що визначення величини знижки зі ставок усіх видів портових зборів належить до дискреційних повноважень відповідача і у такому випадку суд не може підміняти суб`єкта владних повноважень, встановлюючи на користь суб`єкта господарювання відповідний розмір знижки.
Водночас, з огляду на положення п. 15 ч. 1 ст. 15, ч. 4 ст. 18 Закону України від 17.05.2012 року №4709-VI, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що дискреційний розсуд відповідача встановлювати знижки до ставок усіх видів портових зборів обмежений обов`язком створювати в морському порту конкурентні і рівні для всіх суб`єктів господарювання умови в морському порту.
Тому, встановлюючи знижку для суден, що обслуговуються біля причалу одного суб`єкта, відповідач зобов`язаний забезпечити наявність тих самих конкурентних умов для суден, що обслуговуються біля причалу іншого суб`єкта.
Також, є слушними доводи позивача про те, що наведені вище положення законодавства України, а також положення п. 6 Меморандуму про співробітництво від 13.08.2015 року дають підстави для виникнення у нього законних очікувань щодо створення рівних конкурентних умов для нього (шляхом встановлення знижки не менше ніж для суден, які обслуговуються біля інших причалів морського порту "Південний")  на рівні не гірше за тих, які застосовуються до інших суб`єктів та суден, що виконують операції в морському порту "Південний".
Не виконання обов`язку із встановлення забезпечення створення рівних і конкурентних умов ведення господарської діяльності та отримання послуг у морському порту призводить до порушення принципу правової визначеності та принципу рівності усіх суб`єктів господарювання, портових операторів.
Отже, неврахування необхідності застосування знижки на однакових умовах як і стосовно суден, що обслуговуються біля інших причалів морського порту "Південний", не є та не може бути правомірною підставою для невиконання обов`язку владним суб`єктом (відповідачем), що виконує управлінські функції щодо справляння портових зборів, обов`язку щодо забезпечення створення рівних і конкурентних умов ведення господарської діяльності та отримання послуг у морському порту. В іншому випадку, зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов`язання, взяті державою, навіть, якщо такі зобов`язання містяться в законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії. Дія названого принципу пов`язана з іншим принципом - відповідальності держави, який полягає в тому, що держава не може посилатися на власне порушення зобов`язань для запобігання відповідальності.
Із зазначених вище підстав розрахунок економічної ефективності проекту утворення операційної акваторії причалу №25 в морському порту "Південний", проведений за рахунок коштів, отриманих відповідачем від справляння корабельного портового збору, має здійснюватися з урахуванням, перш за все, обов`язку відповідача, в тому числі як суб`єкта природної монополії, із створення рівних і конкурентних умов ведення господарської діяльності та отримання послуг у морському порту, а також з огляду на неприпустимість застосування різних цін чи різних інших умов до рівнозначних угод з суб`єктами господарювання, продавцями чи покупцями без об`єктивно виправданих на те причин.
Враховуючи викладене, оскільки в порушення положень ч. 2 ст. 42 Конституції України, п. 3, п. 9 ст. 4, п. 4, п. 6 ч. 1 ст. 13 та п. 15 ст. 15 Закону України "Про морські порти України" відповідач не забезпечив однаковий рівень знижок до ставок усіх видів портових зборів на рівні не гіршому ніж це встановлено для суден, які обслуговуються біля причалів всіх інших суб`єктів господарювання, які здійснюють перевалку того ж самого роду вантажів, чим погіршено конкурентне економічне становище позивача, а монопольне становище відповідача безумовно зумовлює недопущення зловживання таким становищем, суд першої інстанції дійшов цілком обгрунтованого і законного висновку про те, що встановлені у сукупності обставини дають безмовні підстави для зобовязання морського порту застосувати для суден, що заходять до акваторії морського порту "Південний" для виконання операцій з навантаження-розвантаження навалювальних вантажів біля причалу №25, знижку зі ставок усіх видів портових зборів не гірше за тих, які застосовуються до інших суб`єктів та суден, що виконують операції в порту "Південний".
Рішення суду першої інстанції викладено достатньо повно, висновки обґрунтовані з посиланням на конкретні норми Законів України та відповідають чинному законодавству та доводи апеляційної скарги цих висновків суду не спростовують.
Порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б призвести до зміни чи скасування рішення суду та задоволення апеляційних скарг не встановлено.
З огляду на наведене, оскільки висновки суду про наявність підстав для задоволення позову відповідають нормам законодавства, що регулюють спірні правовідносини, та обставинам справи, а доводи апеляційних скарг цих висновків не спростовують, колегія суддів вважає, що судове рішення відповідно до вимог ст. 316 КАС України підлягає залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги - Південної філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрації морського порту Південний), Товариства з обмеженою відповідальністю "М.В. Карго" - залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 червня 2020 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "М.В. Карго" до Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії – залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.
Повний текст постанови складено та підписано 30.09.2020 року.

   Головуючий суддя:                                                            О.О. Димерлій
                             
   судді:                                                                              О.В. Єщенко
                                                                                                    
                                                                                                   Т.М. Танасогло