ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

21 липня 2020 року                                                                                                         
м. Київ
 
справа № 757/52393/19-к
провадження № 51-5960 км 19
 
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
 
головуючого судді                                           ОСОБА_1 ,
суддів                                                         ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря 
судового засідання                         ОСОБА_4 ,
прокурора                                        ОСОБА_5 ,
представника заявника                                ОСОБА_6 ,
 
розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за касаційною скаргою адвоката ОСОБА_6 в інтересах ТОВ «Сітістейтсервіс» на ухвалу судді Київського апеляційного суду від 18 листопада 2019 року, якою відмовлено у відкритті апеляційного провадження за його апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2019 року.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини 
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2019 року задоволено клопотання прокурора Київського місцевої прокуратури № 6, передано в управління за договором Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, об`єкт нерухомого майна – будівлю диспетчерської за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Щасливе, вул. Лесі Українки, 14-Б, що належить ТОВ «Сітістейтсервіс». 
Представник ТОВ «Сітістейтсервіс» - адвокат ОСОБА_6 , не погоджуючись із вказаною ухвалою слідчого судді, подав апеляційну скаргу. 
18 листопада 2019 року ухвалою судді Київського апеляційного суду відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 в інтересах ТОВ «Сітістейтсервіс» на ухвалу слідчого судді з тих підстав, що вказане судове рішення в апеляційному порядку не оскаржується.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі адвокат ОСОБА_7 , не погоджуючись із ухвалою судді суду апеляційної інстанції через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить її скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Свої вимоги адвокат мотивує тим, що суддя суду апеляційної інстанції безпідставно відмовив у відкритті апеляційного провадження за його апеляційною скаргою, оскільки передача майна в управління є складовою або похідною частиною арешту майна у кримінальному провадженні, а тому ухвала про визначення порядку зберігання речових доказів також підлягає апеляційному оскарженню відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 309 КПК України.
Позиції учасників судового провадження
Представник заявника ОСОБА_6 підтримав касаційну скаргу, просив її задовольнити, скасувати ухвалу судді суду апеляційної інстанції і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Прокурор заперечив проти задоволення касаційної скарги, просив залишити постановлену ухвалу судді суду апеляційної інстанції без зміни.
Мотиви Суду
 
Згідно з ч. 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
 
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 309 КПК України визначено, що під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про: 1) відмову у наданні дозволу на затримання; 2) застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або відмову в його застосуванні; 3) продовження строку тримання під вартою або відмову в його продовженні; 4) застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту або відмову в його застосуванні; 5) продовження строку домашнього арешту або відмову в його продовженні; 5-1) застосування запобіжного заходу у вигляді застави або про відмову в застосуванні такого заходу; 6) поміщення особи в приймальник-розподільник для дітей або відмову в такому поміщенні; 7) продовження строку тримання особи в приймальнику-розподільнику для дітей або відмову в його продовженні; 8) направлення особи до медичного закладу для проведення психіатричної експертизи або відмову у такому направленні; 9) арешт майна або відмову у ньому; 10) тимчасовий доступ до речей і документів, яким дозволено вилучення речей і документів, які посвідчують користування правом на здійснення підприємницької діяльності, або інших, за відсутності яких фізична особа - підприємець чи юридична особа позбавляються можливості здійснювати свою діяльність; 11) відсторонення від посади або відмову у ньому; 11-1) продовження відсторонення від посади; 12) відмову у здійсненні спеціального досудового розслідування; 13) закриття кримінального провадження на підставі ч. 9 ст. 284 цього Кодексу.
 
Частиною 3 ст. 309 КПК України визначено, що інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
 
Як убачається з матеріалів провадження, адвокат ОСОБА_6 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2019 року, якою передано в управління за договором Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів на підставах у порядку та на умовах, визначених статтями 19, 21 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаних від корупційних та інших злочинів»: об`єкт нерухомого майна – будівлю диспетчерської за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Щасливе, вул. Лесі Українки, 14-Б, що належить ТОВ «Сітістейтсервіс».
 
За змістом статей 307, 309 КПК України така ухвала слідчого судді апеляційному оскарженню не підлягає.
 
Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач апеляційного суду відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржено виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями статті 394 цього Кодексу.
 
Згідно з ч. 2 ст. 84 КПК України речові докази є процесуальним джерелом доказів у кримінальному провадженні. При цьому їх зберігання є однією з гарантій реалізації завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України, та умовою дотримання прав осіб, права котрих було обмежено, у тому числі й майнові, щодо речей чи майна, яке визнано речовим доказом у кримінальному провадженні і на яке ухвалою слідчого судді уже накладено арешт.
 
Речові докази вартістю понад 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження, передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, для здійснення заходів з управління ними з метою забезпечення їх збереження або збереження їхньої економічної вартості (ч. 6 ст. 100 КПК України).
Визначення порядку зберігання речових доказів у кримінальному провадженні шляхом передачі в управління Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів здійснюється у спеціальний спосіб, зокрема, за рішенням слідчого судді.
 
Системний аналіз положень кримінального процесуального закону України свідчить про те, що ухвала слідчого судді про визначення порядку зберігання речових доказів у кримінальному провадженні шляхом передачі в управління Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, майна, яке є речовим доказом у цьому кримінальному провадженні і на яке накладено арешт, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.
 
Саме такий висновок зробила Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду 27 січня 2020 року у провадженні № 51-620 кмо 19 (справа № 758/16546/18).
 
Таким чином, суддя Київського апеляційного суду, правильно встановивши, що апеляційна скарга представника ТОВ «Сітістейтсервіс» ОСОБА_6 подана на рішення, яке не підлягає оскарженню, постановив ухвалу про відмову у відкритті апеляційного провадження.
 
Доводи представника заявника – адвоката ОСОБА_6 про те, що неможливість оскарження власниками арештованого майна ухвали слідчого судді про визначення порядку зберігання речових доказів у кримінальному провадженні шляхом передачі в управління Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів потягне порушення прав цих осіб колегія суддів уважає безпідставними, оскільки кримінальним процесуальним законом передбачено право підозрюваного або власника майна звернутися з клопотанням про скасування арешту майна або про зміну порядку зберігання речових доказів у кримінальному провадженні.
 
З огляду на викладене, Суд уважає, що підстави для задоволення касаційної скарги адвоката ОСОБА_6 відсутні.
Тих істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, передбачених ст. 412 КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду постановити законне та обґрунтоване судове рішення, Судом не встановлено.
Керуючись статтями 441, 442 КПК України, Суд 
постановив:
Касаційну скаргу адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу судді Київського апеляційного суду від 18 листопада 2019 року, якою відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 в інтересах ТОВ «Сітістейтсервіс» на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2019 року, - без зміни.
            Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:

ОСОБА_1                            ОСОБА_2                         ОСОБА_3