ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2020 року	Львів	Справа № 1.380.2019.005743 пров. № А/857/5264/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді Старунського Д.М.,
суддів Качмара В.Я., Кушнерика М.П.,
за участю секретаря судового засідання Кітраль Х.І.,
представника позивача                              Свистович Ю.П.,
представника відповідача                          Сахман П.В.,
розглянувши у судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Офісу великих платників податків ДПС на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2020 року у справі № 1.380.2019.005743 (рішення ухвалено в м. Львові, головуючий суддя Мартинюк В.Я., повне рішення складено та підписано 11.02.2020) за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Торгово-виробнича компанія "Перша приватна броварня "Для людей - як для себе!" до Офісу великих платників податків ДПС про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень, 

                                                      в с т а н о в и в:

ТзОВ Торгово-виробнича компанія "Перша приватна броварня "Для людей - як для себе!" 05.11.2019 звернулася в суд із адміністративним позовом до Офісу великих платників податків ДПС, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення- рішення від 06.09.2019:
-за №0008885214, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 2643542 грн. 82 коп., в тому числі 1762361 грн. 88 коп. за податковими зобов`язаннями та 881180 грн 94 коп. штрафних (фінансових) санкцій (штрафів);
-за №0008895214, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток підприємств на загальну суму 2,379188 грн 55 коп., в тому числі 1586125 грн 70 коп. за податковими зобов`язаннями та 793062 грн 85 коп. штрафних (фінансових) санкцій (штрафів);
-за №0008765214, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток підприємств на загальну суму 12407137 грн 68 коп., в тому числі 8271425 грн 12 коп. за податковими зобов`язаннями та 4135712 грн 56 коп. штрафних (фінансових) санкцій (штрафів);
-за № 0008775214, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 13,785708 грн 51 коп., в тому числі 9190472 грн 34 коп. за податковими зобов`язаннями та 4595236 грн 17 коп. штрафних (фінансових) санкцій (штрафів).
В обґрунтування позову зазначає, що твердження відповідача щодо відсутності даних про походження зерна, яке на його думку вказує на відсутність фактичного постачання цього товару, спростовуються тим, що ТзОВ "Кама Груп", ТзОВ "Політрейд Експо" чи ТзОВ "Поліс-Трейд" не обумовлювалась поставка насіння соняшника, пшениці та ріпаку конкретного сільськогосподарського виробника, а лише кількість та якість. Постачальник був вправі здійснювати закупівлю такого зерна для подальшого продажу позивачеві на свій розсуд, в будь-яких фермерських господарствах, підприємствах чи у населення.
Також, позивач звертає увагу на те, що відповідач, винісши спірні податкові повідомлення-рішення, якими провів донарахування податкових зобов`язань, вийшов за межі предмету перевірки, так як вказав на донарахування податкових зобов`язань в періоди, які не 
охоплювались періодом перевірки, зокрема за межами серпня - жовтня 2018 року щодо господарських операцій з ТзОВ "Кама-Груп" та ТзОВ "Політрейд Експо". Як видно з акта перевірки, відповідач вказує на заниження платником податкових зобов`язань за листопад, грудень 2018 року, а також січень, лютий, березень та квітень 2019 року. Також, позивач зазначає, що оскільки податкова перевірка проводилась щодо господарських відносин позивача з ТзОВ "Кама Груп", ТзОВ "Політрейд Експо" та ТзОВ "Поліс- Трейд", то відповідно товариством надано всі первинні документи, які складались за участю позивача з цими контрагентами.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2020 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними прийняті Офісом великих платників податків Державної податкової служби податкові повідомлення-рішення від 06.09.2019 №0008885214, №0008895214, №0008765214, №0008775214. В іншій частині у задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Офіс великих платників податків ДПС оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, при цьому не врахував фактичних обставин справи, положень чинного законодавства та дав невірну правову оцінку обставинам у справі.
Зазначає, що під час перевірки позивача дотримання вимог податкового законодавства встановлено ряд порушень, які наведені в акті перевірки та у відзиві на позовну заяву, зокрема те, що на вимогу відповідача позивачем не надано в повному обсязі документи, а саме сертифікати (посвідчення) якості на товар від постачальника (виробника), сертифікати походження, висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи, довіреності та інші документи, що підтверджують походження товару (насіння соняшника). Також встановлено, що згідно єдиного реєстру досудових рішень ТОВ «Політрейд Експо» та постачальники проходять по ряду кримінальних проваджень. До перевірки не надано акти передачі-приймання матеріальних цінностей на відповідальне зберігання ДП «Держреєстри України». Звертає увагу, що позивачем не представлено до перевірки жодних підтверджуючих документів про транспортування товару. Тому вважає, що господарські операції між позивачем та його контрагентами - постачальниками ТзОВ "Кама Груп", ТзОВ "Політрейд Експо" та ТзОВ "Поліс-Трейд" не мали реального товарного характеру. Наявність у товариства документів, які відповідно до ПК України є необхідними для формування податкового кредиту - податкові накладні, видані (складені) вказаними постачальниками не є безумовною підставою для віднесення сум до податкового кредиту, у зв`язку з тим, що відомості, які містяться в таких податкових накладних є недостовірними. Вказує, що представлені до перевірки первинні документи не підтверджують факт придбання товарів, робіт, послуг, не є свідченням реальності господарських операцій та містять недостовірні дані щодо змісту господарських операцій. 
Вважає, що наведені обставини у своїй сукупності вказують на те, що господарські операції між позивачем та його контрагентами фактично не відбувалися, а оскільки відсутнє підтвердження фактичного придбання товарів та їх зв`язок з провадженням господарської діяльності позивачем, то відсутня підстава для включення вартості даних товарно-матеріальних цінностей без підтвердження відповідними первинними документами до складу витрат. Проте, на думку скаржника, суд першої інстанції не дослідив належним чином матеріали справи та не вжив визначених КАС України заходів щодо перевірки фактичних обставин справи шляхом витребування додаткових доказів, що призвело до висновків суду які, суперечать наявним у справі матеріалам та не відповідають фактичним обставинам справи.
ТзОВ ТВК "Перша приватна броварня "Для людей - як для себе!" подало відзив на апеляційну скаргу, в якому висловило не погодження з доводами апеляційної скарги та навело свої доводи, які тотожні доводам, наведеним у позовній заяві. Вважає рішення суду законним і обґрунтованим, таким, що прийняте з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з цим підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.
У судовому засіданні представник позивача просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.
Представник відповідача у судовому засіданні просив задовольнити апеляційну скаргу.
Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши підстави для апеляційного перегляду відповідно до доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено і такі обставини підтверджується матеріалами справи, що за результатами документальної позапланової виїзної перевірки ТзОВ ТВК "Перша приватна броварня "Для людей як для себе!" з метою здійснення контролю за дотриманням вимог податкового законодавства України по взаємовідносинах з ТзОВ "Поліс-Трейд" за вересень 2018 року (по деклараціях з ПДВ та відповідно їх відображення при формуванні показників фінансової звітності відповідних податкових періодів за 2018 рік, які є підставою для відображення у декларації з податку на прибуток за відповідні податкові періоди), Офісом великих платників податків ДФС складено акт від 13.08.2019 за №137/28-10-48-14/31978272.
Перевіркою встановлено порушення:
- п.5-7, п.10-12, п.15 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 "Витрати", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 за №318, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 за №27/4248, п.10.Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 9 "Запаси" затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.10.1999 за №246, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 02.11.1999, підп.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.135.1 ст.135 ПК України, внаслідок чого занижено податок на прибуток за І квартал 2019 року на суму 1586125 грн 70 коп.;
- п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.200.1 ст.200 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість в грудні 2018 року на суму 1762361 грн 88 коп.
За результатами документальної позапланової виїзної перевірки ТзОВ ТВК "Перша приватна броварня "Для людей як для себе!" з метою здійснення контролю за дотриманням вимог податкового законодавства України по взаємовідносинах з ТзОВ "Кама Груп" за серпень-вересень 2018 року, ТзОВ "Політрейд Експо" за вересень-жовтень 2018 року (по деклараціях з ПДВ та відповідно їх відображення при формуванні показників фінансової звітності відповідних податкових періодів за 2018 рік та І квартал 2019 року, які є підставою для відображення у декларації з податку на прибуток за відповідні податкові періоди), Офісом великих платників податків Державної податкової служби складено акт від 09.08.2019 за №134/28-10-48-14/31978272.
Перевіркою встановлено порушення:
- п.5-7, п.10-12, п.15 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 "Витрати", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 за №318, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 за №27/4248, п.10.Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 9 "Запаси" затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.10.1999 за №246, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 02.11.1999, підп.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.135.1 ст.135 ПК України, внаслідок чого занижено податок на прибуток на загальну суму 8271425 грн 12 коп.;
- п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.200.1 ст.200 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 9190472 грн 34 коп.
За наслідками перевірки контролюючим органом прийнято податкові повідомлення-рішення від 06.09.2019:
- за № 0008885214, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 2643542 грн 82 коп., в тому числі 1762361 грн 88 коп. за податковими зобов`язаннями та 881180 грн 94 коп. штрафних (фінансових) санкцій (штрафів);      
- за №0008895214, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток підприємств на загальну суму 2379188 грн 55 коп., в тому числі 1586125 грн 70 коп. за податковими зобов`язаннями та 793062 грн 85 коп. штрафних (фінансових) санкцій (штрафів)                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                               
- за №0008765214, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток підприємств на загальну суму 12407137 грн 68 коп., в тому числі 8271425 грн 12 коп. за податковими зобов`язаннями та 4135712 грн 56 коп. штрафних (фінансових) санкцій (штрафів);
- за № 0008775214, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 13785708 грн 51 коп., в тому числі 9190472 грн 34 коп. за податковими зобов`язаннями та 4595236 грн 17 коп. штрафних (фінансових) санкцій (штрафів).
Також встановлено, що вказані податкові повідомлені-рішення оскаржувались в адміністративному порядку, однак відповіді на скаргу позивач у встановлені строки не отримав. Відповідач не надав суду доказів належного надіслання позивачу рішення на скарги.
Не погоджуючись з винесеними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся в суд з даним позовом.
Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що на підставі належних та допустимих доказів встановлена протиправність оскаржених позивачем податкових повідомлень-рішень, а відповідачем не доведено правомірність їх прийняття та не спростовано правомірність формування позивачем податкового кредиту за результатами господарських операцій з ТзОВ "Кама Груп" та  ТзОВ "Політрейд Експо" на загальну суму 9190472,34 грн та ТзОВ "Поліс-Трейд" на загальну суму 1762361,88 грн. Щодо визначення грошового зобов`язання з податку на прибуток, то суд  врахував, що оскільки в процесі судового розгляду не знайшли свого підтвердження висновки контролюючого органу про заниження позивачем податку на додану вартість по господарських операціях з контрагентами позивача ТзОВ "Кама Груп", ТзОВ "Політрейд Експо" та ТзОВ "Поліс-Трейд", та з якими контролюючий орган пов`язує порушення податкового законодавства при оподаткуванні податком на прибуток, суд визнав неправомірним висновок відповідача про заниження позивачем податку на прибуток  в розмірі 1586125,70 грн за результатами господарських операцій з ТзОВ "Поліс-Трейд" та в розмірі 8271425,12 грн за результатами господарських операцій з ТзОВ "Кама Груп" та ТзОВ "Політрейд Експо". Враховуючи, що під час судового розгляду не знайшли свого підтвердження обставини правомірності визначення контролюючим органом грошового зобов`язання позивача з податку на додану вартість та податку на прибуток підприємств, суд визнав протиправним  також нарахування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за вказаними платежами.
Разом з тим, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими лише в частині визнання протиправними оскаржуваних податкових повідомлень-рішень та задовільнив у цій частині позов, а в решті вимог відмовив з врахуванням того, що відповідачем не дотримано процедуру розгляду скарги позивача на вказані податкові повідомлення-рішення в адміністративному порядку у встановлений законом строк, що тягне за собою їх скасування в силу закону та не потребує додаткового їх скасування судом.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Зі змісту ст. 19 Конституції України видно, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Щодо правомірності прийняття відповідачем податкових повідомлень-рішень, якими збільшено суми грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість, то колегія суддів приймає до уваги таке.
Відповідно до приписів пункту 198.1 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
За правилами пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
У відповідності до абзац. 1 п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Згідно з частиною другою статті 9 цього Закону первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Згідно вимог п.2.1 ст.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 за № 168/704 первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.
Аналіз вказаних норм свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством. 
Отже, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції, відповідають дійсному економічному змісту та спричиняли реальні зміни майнового стану платника податків, що є визначальною ознакою господарської операції. 
Для встановлення правильності відображення у податковому обліку господарських операцій платника податку підлягають з`ясуванню: реальність задекларованих господарських операцій; наявність ділової мети у операціях, що досліджуються; об`єктивний зміст вчинених операцій у порівнянні із задекларованим; добросовісність позивача, у зв`язку з тим, що його контрагенти мають дефекти правового статусу; оцінку дотримання учасниками господарської операції норм податкового законодавства щодо змісту та наслідків для податкового обліку відповідної операції.
Згідно акта перевірки, контролюючий орган дійшов висновку, що представлені ТзОВ ТВК "Перша приватна броварня "Для людей - як для себе!" до перевірки первинні документи не підтверджують факт придбання товарів, робіт, послуг, не є свідченням реальності господарських операцій та містять недостовірні дані щодо змісту господарських операцій, а надані позивачем документи по взаємовідносинах з ТзОВ "Кама Груп", ТзОВ "Політрейд Експо" та ТзОВ "Поліс-Трейд" мають статус формально складених та не підтверджують реальність здійснення таких операцій. 
Судом достовірно встановлено, що між ТзОВ "Кама Груп"" (постачальник) та ТзОВ ТВК "Перша приватна броварня "Для людей як для себе!" (покупець) укладено договір поставки від 07.08.2018 за №0708П, згідно з умовами якого постачальник зобов`язується здійснити постачання та передати у власність покупця товар, а покупець прийняти та оплатити поставлений товар.  
На підтвердження реальності виконання даного договору позивачем надано специфікації, видаткові накладні, акти передачі-приймання матеріальних цінностей на відповідальне зберігання, платіжні дорученнями, податкові накладні.
Між ТзОВ "Політрейд Експо" (постачальник) та ТзОВ ТВК "Перша приватна броварня "Для людей як для себе!" (покупець) укладено договір поставки від 14.09.2018 за №1409П, згідно з умовами якого постачальник зобов`язується здійснити постачання та передати у власність покупця товар, а покупець прийняти та оплатити поставлений товар.
На підтвердження реальності виконання даного договору позивачем надано специфікації, видаткові накладні, акти передачі-приймання матеріальних цінностей на відповідальне зберігання, платіжні доручення, податкові накладні.
Між ТзОВ "Поліс Трейд" (постачальник) та ТзОВ ТВК "Перша приватна броварня "Для людей як для себе!" (покупець) укладено договір поставки від 31.08.2018 за №3108П, згідно з умовами якого постачальник зобов`язується здійснити постачання та передати у власність покупця товар, а покупець прийняти та оплатити поставлений товар.
На підтвердження реальності виконання даного договору позивачем надано специфікації, видаткові накладні, акти передачі-приймання матеріальних цінностей на відповідальне зберігання, платіжні доручення, податкові накладні.
При цьому, під час судового розгляду встановлено, що поставлений згідно з вищенаведених договорів товар (насіння соняшнику) придбавався для подальшої переробки в олію і перед підготовкою до передачі насіння в переробку його було передано на зберігання в місці отримання. Переробку зерна в готову продукцію було здійснено ТзОВ "Європейська транспортна стивідорна компанія" у зв`язку з чим укладені договори на переробку давальницької сировини від 05.09.2018 за №0509ППБ, від 04.02.2019 за №0402ППБ-48, від 10.09.2010 за №1009ППБ, від 30.08.2018 за №3008ППБ. Отриману готову продукцію було передано на комісію ТзОВ "Захід Імпорт" на підставі укладеного договору комісії від 11.06.2018 за №1106К та ТзОВ "Регіон Тех Ком" на підставі укладеного договору комісії від 28.06.2018 за №2806К, яку в подальшому  транспортовано до олійного терміналу ТзОВ "Нікмормерсервіс Миколаїв".
Дані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи актами про надання послуг з екстракції, видатковими накладними, актами приймання-передачі лушпиння соняшника, актами приймання-передачі насіння соняшника для подальшої переробки, специфікаціями до договору комісії, митними деклараціями.
Разом з тим, контролюючий орган в акті перевірки дійшов висновку про те, що представлені до перевірки первинні документи не підтверджують факт придбання товарів, робіт, послуг, не є свідченням реальності господарських операцій та містять недостовірні дані щодо змісту господарських операцій. Намір одержати дохід лише за рахунок відшкодування ПДВ без здійснення реальної господарської діяльності не можна розглядати як самостійну ділову мету.
При цьому, як вірно зауважив суд першої інстанції, викладені в акті перевірки висновки ґрунтуються в тому числі на аналізі господарської діяльності контрагентів позивача ТзОВ "Кама Груп", ТзОВ "Політрейд Експо" та ТзОВ "Поліс-Трейд", а також на аналізі діяльності їх контрагентів-постачальників, а не на дослідженні господарських операції безпосередньо між позивачем та його контрагентом.
Посилання відповідача на наявність в Єдиному державному реєстрі судових рішень судових рішень, згідно яких ТзОВ "Поліс-Трейд" і ТзОВ "Кама Груп" вказані як суб`єкти господарювання з ознаками фіктивності, не являються беззаперечними доказами нереальності господарських операцій, оскільки обставини фіктивності вказаних контрагентів позивача можуть бути вставлені конкретно щодо них виключно вироком суду.
У зв`язку з цим необхідно мати на увазі, що будь-яка неправомірна діяльність контрагента (в тому числі фіктивне підприємництво) не може бути визнана беззаперечною підставою для притягнення до відповідальності платника податку, оскільки згідно зі статтею 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер,  добросовісний платник податків не повинен зазнавати негативних наслідків через порушення законодавства його контрагентом.
Норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податковий кредит, за можливу неправомірну діяльність його контрагентів за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.
Щодо документів, які підтверджують якість товару, сертифікатів, посвідчень про якість зерна, суд зауважує, що за своїм змістом вони не можуть доводити або спростовувати факт поставки товарів, оскільки містять виключно інформацію стосовно відповідності товарів стандартам та технічним умовам і не є первинними документами в розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що фіксують факти здійснення господарських операцій.
Відповідно до правової позиції Верховного Суд, наведеному у постанові від 21.12.2018 у справі №805/2030/16-а, припущення податкового органу про неповну або недостовірну інформацію, наведену у сертифікатах якості на товар не є доказом нереальності господарських операцій, оскільки ці документи не є первинними у розумінні вимог статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".
На підставі норм Митного кодексу України, які визначають, що сертифікат походження - документ, який обов`язків при здійсненні господарських операцій з товарами, які перетинають кордон, в цілях визначення ставок ввізного або вивізного мита/звільнення від сплати мита у зовнішньоекономічній сфері. Сертифікат відповідності, це документ, який видається за результатами проведення оцінки відповідності виробництва чинних в Україні стандартам чи технічним умовам, яка проводиться добровільно за бажанням суб`єкта господарювання. В той же час, насіння соняшника не включено в перелік продукції/товарів, які підлягають обов`язковій сертифікації.
Суд першої інстанції посилається на  свідка ОСОБА_1 , який являється директором ТзОВ "Політрейд Експо" і пояснив, що його товариство у жодних кримінальних справах не фігурує. Також, зазначив, що продукцію, яка постачалася позивачу (насіння соняшника, пшениця), частково вирощувала його родина, яка займається фермерством, а частково закупляв в інших сільськогосподарських виробників. Підприємницьку діяльність здійснює самостійно, в разі необхідності наймає працівників. Транспортування продукції також здійснював самостійно, вартість транспортування в подальшому включалось у вартість продукції, товар транспортувався безпосередньо на зерновий термінал у м.Миколаїв.
Директор ТзОВ "Кама Груп"  ОСОБА_3. також  у письмових поясненнях зазначив, що згідно з умов договору товариством проведено відвантаження насіння соняшника врожаю 2008 року  на зернових терміналах ТзОВ "Європейська транспортна стивідорна компанія"  у м.Миколаїв, так як було погоджено щодо місця поставки умовами договору. Транспортні засоби були залучені до перевезення насіння на договірній основі.
Директор ТзОВ "Поліс-трейд" ОСОБА_2. у письмових поясненнях вказує на те, що товариство частково вирощує власну сільськогосподарську продукцію, використовуючи оренду земельних паїв населення у Кіровоградській області, а також здійснює перепродаж зернових та олійних культур, придбаних в інших компаній на ринку. Товариство згідно з умов договору здійснило поставку ТзОВ ТВК  "Перша приватна броварня "Для людей як для себе!" насіння соняшника впродовж І декади вересня 2018 року. Насіння соняшника було поставлено за  узгодженою з покупцем адресою м.Миколаїв, вул.Заводська, 23.
Щодо  тверджень відповідача на відсутність належно складених документів про зберігання зерна з посиланням на посилається на норми п.1.10. Інструкції про ведення обліку й оформлення операцій із зерном і продуктами його переробки на хлібоприймальних та зернопереробних підприємствах, затвердженої наказом Міністерства аграрної політики України від 13 жовтня 2008 року N 661, то колегія суддів зауважує, що вказаний наказ скасовано розпорядженням Кабінету Міністрів України за № 166-р від 10.03.2017.
З приводу доводів відповідача на відсутність документів на транспортування товару, то колегія суддів звертає увагу, що відповідно до правового висновку Верховного Суду, висловленого у постанові від 12.06.2018 у справі № 826/11879/13-а, наявність транспортних документів на перевезення товарно-матеріальних цінностей не є визначальною при оподаткуванні господарських операцій за договором поставки та є обов`язковою при оподаткуванні господарських операцій саме за договорами перевезення. Товарно-транспортні накладні є доказом фактів перевезення (переміщення) товару, натомість факти передання товару та, відповідно, набуття права власності на нього мають підтверджуватися видатковою накладною.
Оскільки позивач не був учасником господарських операцій з перевезення товару, тому не складав товарно-транспортні накладні. Проте, суду першої інстанції було надано такі документи, які були представлені постачальниками як замовниками такого транспортування. 
Щодо посилань апелянта на те, що суд першої інстанції не врахував доводи відповідача щодо неналежної повноти і форми документів, які складаються на підтвердження здійснення господарської операції, колегія суддів зазначає, що наявність або відсутність окремих документів, як і деякі помилки чи неточності у їх оформленні, не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних випливає, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце (відбулися), а певні недоліки в заповненні первинних документів носять оціночний характер.
При цьому суд зауважує, що за наслідками господарських операцій по придбанню товарів в ТОВ «Кама Груп». ТОВ «Політрейд Експо» та ТОВ «Поліс-Трейд» та подальшою його реалізацією позивач отримав прибуток, що відповідає меті його підприємницької діяльності, закріпленої статутом - отримання прибутку та досягнення позитивного соціально-економічного ефекту, а отже рух активів позивача  з в ТОВ «Кама Груп». ТОВ «Політрейд Експо» та ТОВ «Поліс-Трейд» спричинив реальні зміни майнового стану позивача.
Також колегія суддів звертає увагу на безпідставне покликання скаржника на відсутність довіреностей на отримання товару як підставу нереальної здійснення господарських операцій позивачем та помилкове твердження відповідача про необхідність довіреностей на отримання товарно-матеріальних цінностей відповідно до вимог Інструкції про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей, затвердженої Наказом Мінфіну від 16.05.1996 №99, оскільки вказана інструкція втратила чинність 01.01.2015 на підставі наказу Міністерства фінансів України від 30.09.2014 №987.
Щодо покликань скаржника на відсутність інформації про власні або орендовані фонди, трудові ресурси, що необхідні для здійснення фінансово-господарської діяльності підприємства, то такі не свідчить про нереальність господарської операції за умови підтвердження її належними первинними документами бухгалтерського та податкового обліку.
Вищенаведене спростовує твердження відповідача щодо нереальності вказаних господарських операцій та відсутності ділової мети при їх здійсненні. Крім того, така форма взаємовідносин як придбання товарів в українських постачальників та реалізація їх іноземним покупцям є звичайною підприємницькою практикою. При цьому кожна зі сторін даних правовідносин бере на себе виконання тих функцій, які визначені договором.
Таким чином, рух активів по операціях позивача з ТзОВ «Кама Груп». ТзОВ «Політрейд Експо» та ТзОВ «Поліс-Трейд» спричинив реальні зміни майнового стану позивача, що спростовує доводи контролюючого органу. Крім того, митне оформлення продажу товару нерезидентам, здійснене структурним підрозділом контролюючого органу, підтверджує фактичну наявність товару, його відвантаження на морські судна та достатність документів, які підтверджують інформацію про товар, його походження.
Доводи та аргументи відповідача щодо нереальності згаданих господарських операцій ґрунтуються на припущеннях і у своїй сукупності не можуть беззаперечно підтверджувати обставини щодо нереальності здійснення таких операцій.
З врахуванням встановленого колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що відповідач не спростував правомірність формування позивачем податкового кредиту за результатами господарських операцій з ТзОВ "Кама Груп" та  ТзОВ "Політрейд Експо" на загальну суму 9190472,34 грн та ТзОВ "Поліс-Трейд" на загальну суму 1762361,88 грн, а отже не довів правомірність прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, якими збільшено суми грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість.
При визначенні Офісом великих платників податків грошового зобов`язання з податку на прибуток, колегія суду враховує таке. 
Згідно з підпунктом 134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.
Відповідно до п.135.1 ст.135 ПК України базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.
Враховуючи, що в процесі судового розгляду не знайшли своє підтвердження висновки контролюючого органу про заниження позивачем податку на додану вартість по господарських операціях з контрагентами ТзОВ "Кама Груп", ТзОВ "Політрейд Експо", ТзОВ "Поліс-Трейд" та з якими контролюючий орган пов`язує порушення податкового законодавства при оподаткуванні податком на прибуток, суд першої інстанції обґрунтовано визнав протиправним висновок відповідача про заниження ТзОВ ТВК "Перша приватна броварня "Для людей - як для себе!" податку на прибуток  в розмірі 1586125,70 грн за результатами господарських операцій з ТзОВ "Поліс-Трейд" та в розмірі 8271425,12 грн за результатами господарських операцій з ТзОВ "Кама Груп" та ТзОВ "Політрейд Експо" та прийняття в цій частині оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.
З врахуванням того, що під час судового розгляду не знайшли свого підтвердження обставини правомірності визначення контролюючим органом грошового зобов`язання позивача з податку на додану вартість та податку на прибуток підприємств, протиправним підлягає визнання щодо нарахування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за вказаними платежами.
Судом також встановлено, що ТзОВ ТВК "Перша приватна броварня "Для людей як для себе!" подало до Офісу великих платників податків Державної податкової служби скарги від 24.09.2019 за №878 та за №788 на податкові повідомлення рішення від 06.09.2019 №0008885214, №0008895211, №0008765214, №0008775214, що підтверджується квитанціями від 25.09.2019 за №7903203407349 та за №7903203407357.
За приписами п.56.8 ст.56 ПК України контролюючий орган, який розглядає скаргу платника податків, зобов`язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом 20 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника податків поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку.
Відповідно до абзацу 2 п.56.9 ПК України, якщо вмотивоване рішення за скаргою платника податків не надсилається платнику податків протягом 20-денного строку або протягом строку, продовженого за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника податків з дня, наступного за останнім днем зазначених строків.
Контролюючим органом не надано належних доказів надіслання позивачу у встановлений законом строк вмотивованого рішення на його скарги від 24.09.2019 за №878 та за №788 про скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, а тому такі скарги вважаються задоволені, а оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 06.09.2019 №0008885214, №0008895211, №0008765214, №0008775214 - скасованими в силу закону та додаткового скасування судом не потребують.
За наведених обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими в частині визнання протиправними оскаржуваних податкових повідомлень-рішень та підставно задовольнив у цій частині позовні вимоги, а щодо їх скасування відмовив.
Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а зводяться до їх переоцінки
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім того, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Підсумовуючи встановлене, колегія суддів вважає, що відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів належними та допустимими доказами правомірність прийняття оскаржуваних податкових повідомлень рішень, і як наслідок, такі підлягають визнанню протиправними.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно та об`єктивно встановлено обставини справи, оскаржене рішення суду винесене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги його не спростовують, а тому немає підстав для його скасування.
Керуючись статтями 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

                                                п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків ДПС залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2020 року у справі № 1.380.2019.005743 - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Д. М. Старунський 	
судді	 	В. Я. Качмар 	
 	 	М. П. Кушнерик  	
                                                                                Повне судове рішення складено 18.08.2020