ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2020 року

м. Київ
справа № 826/5888/16
провадження № К/9901/28858/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Коваленко Н.В., суддів: Берназюка Я.О., Желєзного І.В., розглянувши у письмовому провадженні в касаційному порядку справу за позовом ОСОБА_1 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» Чернявської Олени Степанівни, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Окружного адміністративного суду              м. Києва у складі судді Качура І.А. від 8 червня 2017 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: Земляної Г.В.,                     Ісаєнка Ю.А., Сорочка Є.О. від 6 лютого 2018 року, 

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» Чернявської О.С., Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії, в якому просив:
- зобов`язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» Чернявську О.С. включити ОСОБА_1 із майновими вимогами у розмірі 172784,74 грн до повного переліку вкладників                 ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором-заявою № 326933/54385/7-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» від              15 вересня 2014 року та передати ці дані до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;
- зобов`язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_1 із майновими вимогами у розмірі 172 84,74 грн до загального реєстру вкладників              ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором-заявою № 326933/54385/7-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» від              15 вересня 2014 року. 

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

2. Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 8 червня 2017 року, залишеною  без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 6 лютого 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено.

3. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що   за своєю правовою природою договір про відступлення права вимоги є лише підставою для заміни кредитора у зобов`язанні іншою особою. Утім укладення такого договору не замінює основного правочину, з якого виникли відносини сторін. Відтак на підставі договору про відступлення права вимоги від 20 липня 2015 року позивач не набуває статусу вкладника ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на тих же умовах, що й ОСОБА_2 за договором-заявою від № 326933/54385/7-14 від 15 вересня 2014 року.
Маючи документально підтверджені грошові вимоги до банку (боржника) щодо його грошових зобов`язань позивач стає кредитором цього банку. Водночас кредиторські вимоги позивача, які ґрунтуються на договорі про відступлення права вимоги, не можуть бути задоволені за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, які мають інше призначення і спрямування (відшкодування вкладникам коштів за їхніми вкладами).

Короткий зміст вимог касаційної скарги

4. Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ОСОБА_1 звернувся із касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 8 червня 2017 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 6 лютого 2018 року та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

5. Судами попередніх інстанцій встановлено, що 15 вересня 2014 pоку між                 ОСОБА_2 та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» укладено договір-заяву                                № 326933/54385/7-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» на 7 міс. в іноземній валюті.
На виконання умов договору від 15 вересня 2014 pоку № 326933/54385/7-14, ОСОБА_3 було внесено вклад у банк у розмірі 15000,00 доларів CШA. 
27 липня 2015 року між ОСОБА_1 (новий кредитор) та ОСОБА_2 (первісний кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого первісний кредитор передає новому кредиторові, а новий кредитор приймає право вимоги до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», що належить первісному кредиторові, і стає кредитором за договором-заявою № 326933/54385/7-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» на 7 міс. в іноземній валюті від                                15 вересня 2014 pоку, укладеним між первісним кредитором та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит». За цим договором Новий кредитор одержує право (замість первісного кредитора) вимагати від боржника належного виконання зобов`язань за основним договором щодо повернення частини вкладу у розмірі 8000,00 доларів США, що на момент укладення даного договору за курсом НБУ становить 176560,00 грн у відповідності до умов основного договору. 
ОСОБА_2 було повідомлено ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» шляхом направлення повідомлення про відступлення права вимоги від 28 липня 2015 року. 
17 вересня 2015 року Правлінням НБУ прийнято постанову № 612 «Про віднесення ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» до категорії неплатоспроможних».
На підставі постанови НБУ від 17 вересня 2015 року № 612 «Про віднесення                   ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 17 вересня 2015 року № 171 «Про запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку», яким запроваджено тимчасову адміністрацію на три місяці з 18 вересня 2015 року до 17 грудня 2015 року включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заступнику начальника відділу супроводження виведення неплатоспроможних банків з ринку Департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Чернявській О.С.
17 грудня 2015 року Правлінням Національного банку України прийнято постанову           № 898 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит».
На підставі зазначеної постанови НБУ виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 18 грудня 2015 року № 230 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та делегування повноважень ліквідатора банку».
Відповідно до інформації, розміщеної на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, з 4 листопада 2015 року розпочато виплату коштів вкладникам                ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та за договорами банківського рахунку (поточні та карткові рахунки). Виплата коштів здійснювалась протягом терміну дії тимчасової адміністрації через визначених банків-агентів. 
30 липня 2015 року ОСОБА_1 подав уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку AT «Банк «Фінанси Кредит» заяву в якій просив включити його у список вкладників, які отримують кошти в межах гарантованої суми за рахунок цільової позики Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та здійснити йому виплату вкладу у розмірі 8000,00 доларів США, розміщеного в ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», що за офіційним курсом гривні до іноземних валют, встановленим Національним Банком України на день початку процедури запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», а саме           18 вересня 2015 року, складає 172784,74 грн.
Тимчасова адміністрація ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» листом від 27 жовтня 2015 року № 9-037310/20701 повідомила позивача про те, що у відповідності до вимог Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» гарантії щодо виплати відшкодування коштів за вкладами (у сумі граничного розміру такого відшкодування) на позивача не поширюються та у випадку ініціювання Фондом процедури ліквідації банку, протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку, кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку.

6. Вважаючи, що такі дії (бездіяльність) відповідачів суперечать чинному законодавству та порушують його права та свободи, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом. 

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

7. Касаційна скарга обґрунтована тим, що судами першої та апеляційної інстанцій помилково поширено гарантії статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тільки на осіб, які підписали договір банківського вкладу.
Відповідно до договору про відступлення права вимоги (цесії) № 3 від 27 липня 2015 року, укладеного між ОСОБА_2 та позивачем, ОСОБА_2 відступив позивачу право вимоги від ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» сплатити частину суми боргу в розмірі 8000,00 доларів США, який виник у зв`язку з наданням банку у тимчасове строкове користування грошових коштів (вкладу) відповідно до умов договору-заяви                      № 326933/54385/7-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» від              15 вересня 2014 року, укладеного між ОСОБА_2 і банком.
Позивач вважає, що перша та апеляційна інстанція помилково тлумачать статтю 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», як таку що поширюється виключно на особу, яка уклала договір банківського вкладу (вкладника). 
На думку позивача, дана норма гарантує такі ж самі права і іншим особам наділеним правами вкладника (правонаступники, спадкоємці і т.п.).
Ототожнення поняття «вкладник» в розумінні статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» лише з особою, яка підписала договір вкладу, є помилковим. Оскільки така позиція суду ущемляє інтереси осіб до яких законно перейшли права особи, яка підписала договір банківського вкладу (вкладника).
Крім того, згідно із частиною 1 статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом.
Але судами не вказано того закону, який би обмежив гарантії Фонду на правонаступників вкладників. 

8. Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Фінанси та Кредит» подано заперечення на касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 8 червня 2017 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 6 лютого 2018 року, в яких вона просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення - без змін. 

9. Відзиву на касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 8 червня 2017 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 6 лютого 2018 року Фондом гарантування вкладів фізичних осіб не подано.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

10. Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

11. Пунктами 3 та 4 частини 1 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що вклад - це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти;
вкладник - це фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

12. Частиною 1 статті 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

13. Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.
Виконання зобов`язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов`язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку.

14. Згідно з положеннями статті 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.
Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.
Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур`єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції

15. Системний аналіз наведених правових норм дає підстави дійти до висновку про те, що держава гарантує фізичним особам, які на момент прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, мали у такому банку вклад, відшкодування суми коштів, розміщених на цьому вкладі, включаючи нараховані відсотки, за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у межах суми, встановленої адміністративною радою Фонду, яка не може бути меншою 200000 грн. Фактична виплата гарантованої суми відшкодування здійснюється Фондом гарантування вкладів фізичних осіб відповідно до затверджених виконавчою дирекцією Фонду реєстрів вкладників, сформованих на підставі переліку вкладників з визначенням суми відшкодування для кожного з них, що складаються уповноваженою особою Фонду.

16. Суд касаційної інстанції зауважує, що підставою для поширення на особу гарантій, передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» щодо відшкодування вкладу, є наявність у такої особи залишку коштів на банківському рахунку, що відкритий на її ім`я, тобто наявність вкладу та статусу вкладника у особи. 

17. Відповідно до частини 3 статті 1058 ЦК України до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

18. Так, у статті 512 ЦК України визначені підстави заміни кредитора в зобов`язанні, відповідно до пункту 1 частини першої якої кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

19. Правочин щодо заміни кредитора в зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що й правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 513, стаття 514 ЦК України). 

20. За своєю правовою природою договір про відступлення права вимоги є лише підставою для заміни кредитора у зобов`язанні іншою особою. Проте, укладення такого договору не замінює основного правочину, з якого виникли відносини сторін, у цьому випадку - договору банківського вкладу між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_2 . Відтак, на підставі договору про відступлення права вимоги позивач не набуває статусу вкладника в розумінні Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та пов`язаного з цим статусом права на отримання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладом від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, який не був учасником зобов`язання, в межах якого відбулось відступлення права вимоги. 

21. Так, маючи документально підтверджені грошові вимоги до банку (боржника) щодо його грошових зобов`язань позивач стає кредитором цього банку. Водночас кредиторські вимоги ОСОБА_1 , які ґрунтуються на договорі про відступлення права вимоги, не можуть бути задоволені за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, які мають інше призначення і спрямування (відшкодування вкладникам коштів за їхніми вкладами). 

22. При цьому, статусу вкладника фізична особа набуває лише у випадку укладення договору банківського вкладу (депозиту) або договору банківського рахунку, а також, якщо такі договори укладено на її користь. Набуття статусу вкладника у зв`язку з відступленням права вимоги за вкладом, заміни кредитора у зобов`язанні, що випливає із договору вкладу (рахунку, депозиту), чи придбання частини вкладу за договором купівлі-продажу, нормативними актами, що регулюють спірні правовідносини, не передбачено.

23. З огляду на вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_1 не набув статусу вкладника банку, який має право на відшкодування суми вкладу за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, оскільки обставини, з якими Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» пов`язує виникнення права на відшкодування суми коштів за вкладом разом з нарахованими на дату віднесення банку до категорії неплатоспроможних відсотками, не існували, а саме на дату віднесення банку до категорії неплатоспроможних, ні особисто позивачем, ні будь-ким на його користь не укладався договір банківського вкладу.

24. Разом з тим, позивач внаслідок укладення договору відступлення права вимоги набула статусу кредитора ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та не позбавлений права заявити свої вимоги до банку саме як кредитор відповідно до положень статті 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

25. Зазначена правова позиція узгоджується з висновком викладеним Верховним Судом у постановах від 9 жовтня 2019 року у справі № 817/9/16, від                                     21 листопада 2019 року у справі № 813/5385/15 та від 9 січня 2020 року у справі                  № 826/3257/16.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

26. За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; в них повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки судів щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,  

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а  постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 8 червня 2017 року та постанову  Київського апеляційного адміністративного суду від 6 лютого 2018 року - без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та  оскарженню не підлягає.  
             
Суддя-доповідач          Н.В. Коваленко
судді                                                                                                          Я.О. Берназюк
                                                                                                              І.В.  Желєзний