ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 593/364/20	Головуючий у 1-й інстанції Шміло В.І. 	
Провадження № 33/817/363/20 	Доповідач - Сарновський В.Я.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2020 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Сарновський В.Я. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи притягнутої до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Бережанського районного суду Тернопільської області від 04 червня 2020 року,-

В С Т А Н О В И В:

       Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок судового збору.
       Згідно постанови ОСОБА_1 , 25 березня 2020 року, біля 18 год. 10 хв. в м. Бережани по вул. Валова, вул. Шевченка, Тернопільської області, керував транспортним засобом марки "SUZUKI SWIFT 1.3" д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, водій відмовився в присутності двох свідків: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, тобто вчинив правопорушення, за яке передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.
       В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження та скасувати постанову Бережанського районного суду Тернопільської області від 04 червня 2020 року, а справу провадженням закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП. Свої вимоги мотивує тим, що у судовому засідання першої інстанції присутнім не був, про існування постанови взнав лише тоді коли сплив строк на апеляційне оскарження; стверджує, що судом порушено право на захист, оскільки судовий розгляд проводився без його участі за відсутності доказів належного повідомлення про час та місце розгляду справи; зазначає, що суд необгрунтовано розглянув справу про притягнення його до адмінвідповідальності без допиту свідків; звертає увагу суду на те, що працівниками поліції не було повідомлено про їх посаду, спеціальне звання, про застосування засобів відеофіксації, не пред`явлено на його вимогу службове посвідчення; зазначає, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №465807 від 25 березня 2020 року були відсутні поняті; апелянт зазначає, що йому не було проведено огляду на стан алкогольного сп`ягніння в медичному закладі, так як у працівників поліції був відсутній сертифікат на алкотестер «Драгер» і дані про його повірку; ОСОБА_1 вказує, що в письмових поясненнях свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відсутні відомості про керування ним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння і підтверджено той факт, що він бажав проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі.
       Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який просив задовольнити апеляційну скаргу з підстав викладених у ній, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до наступних висновків. 
       Що стосується клопотання апелянта щодо поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Бережанського районного суду Тернопільської області від 04 червня 2020 року, суддя приходить до висновку, що його слід поновити, виходячи з наступного.
       Так, згідно з постановою судді, справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності розглянута без його участі. Як вбачається з матеріалів справи, апелянту копію постанови судом першої інстанції надіслано 04 червня 2020 року, проте дану постанову ОСОБА_1 не отримав, про що свідчить поштове повідомлення. Із матеріалів справи вбачається, що копію постанови ОСОБА_1 отримав 10 серпня 2020 року, а апеляційну скаргу подав 14 серпня 2020 року.
       З урахуванням наведеного, строк на апеляційне оскарження апелянту слід поновити, так як він пропущений з поважних причин. 
       Щодо доводів апеляційної скарги в ході апеляційного розгляду встановлено наступне.
       Згідно вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні. 
       Перевіркою матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винуватості ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху і вчиненні адміністративного правопорушення.
       Як вбачається зі змісту оскарженої постанови, судом першої інстанції належним чином перевірені всі обставини справи, які досліджені всебічно, повно та об`єктивно, висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчинені правопорушення ґрунтуються на матеріалах справи.
       Так, судом вірно враховані дані протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 465807 від 25.03.2020 року, в якому ОСОБА_1 власноручно дав письмові пояснення, що вживав алкогольні напої, письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 25.03.2020 року, акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, а також доданих до справи відеозаписів, якими в сукупності підтверджується наявність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння та його відмова пройти у встановленому порядку огляд на стан сп`яніння. 
       Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доведена належним чином дослідженими в судовому засіданні доказами.
       Доводи апелянта про те, що судом порушено право на захист, оскільки судовий розгляд проводився без його участі є безпідставними, так як при складанні протоколу ОСОБА_1 було роз`яснено час і дату розгляду справи Бережанським районним судом. Крім того, згідно матеріалів справи суд неодноразово викликав ОСОБА_1 в судове засідання шляхом надсилання на його адресу судових повісток. Також, з довідки, складеної секретарем судового засідання ОСОБА_4 , ОСОБА_1 29 травня 2020 року було вручено судову повістку завідувачем Бережанського відділу Швидкої медичної допомоги Лещук М.І. Отже, апелянт про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений.
       Твердження ОСОБА_1 про те, що суд необґрунтовано розглянув справу про притягнення його до адмінвідповідальності без допиту свідків апеляційний суд оцінює критично, оскільки в матеріалах справи відсутні дані про те, що ОСОБА_1 заявляв таке клопотання. Письмові пояснення свідків не викликають сумнівів, з огляду на їх узгодженість з іншими доказами, в тому числі об`єктивними даними відеозаписів. 
       Доводи апелянта про те, що працівниками поліції не було повідомлено про їх посаду, спеціальне звання, про застосування засобів відеофіксації, не пред`явлено на його вимогу службове посвідчення, а також те, що йому не було проведено огляду на стан алкогольного сп`ягніння в медичному закладі, так як у працівників поліції був відсутній сертифікат на алкотестер «Драгер» і дані про його повірку є надуманими та спростовуються даними відеофіксації з нагрудних камер працівників поліції. 
        Не ґрунтуються на вимогах закону доводи ОСОБА_1 про те, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №465807 від 25 березня 2020 року були відсутні поняті, так як положення ст.256 КУпАП, щодо змісту протоколу про адміністративні правопорушення, такої вимоги не містить. При цьому, даний протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №465807 від 25 березня 2020 року був підписаний самим порушником ОСОБА_1 без зауважень у якому він зазначив, що вживав алкогольні напої.
       Суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо того, що в письмових поясненнях свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відсутні відомості про керування ним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння і підтверджено той факт, що він бажав проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, оскільки дані свідки підтверджують не факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а факт його відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
       Таким чином, в ході апеляційного розгляду не встановлено обставин, які би ставили під сумнів правильність висновків суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
       За наведених обставин, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.
       Керуючись ст.294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

       Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження. 
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Бережанського районного суду Тернопільської області від 04 червня 2020 року відносно нього — без змін.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя