Справа № 344/4120/20 
Провадження № 22-ц/4808/690/20 
Головуючий у 1 інстанції Бородовський С. О. 
Суддя-доповідач Фединяк 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 серпня 2020 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:
головуючого                Фединяка В.Д. ( суддя-доповідач)
суддів:                Бойчука І.В., Девляшевського В.А.                
секретаря                Турів О.М.
з участю         представників: Релігійної громади «Покрови Богородиці Діви» Київського Патріархату Бандура В.О.;
ТОВ «ФК «Форінт» - Петришин П.М.;
ОСОБА_1 – Сазоника В.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Релігійної громади «Покрови Богородиці Діви» Київського Патріархату, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Івано-Франківський МВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на 1/2 частину нерухомого майна, зняття арешту з майна, за апеляційними скаргами керівника релігійної громади «Покрови Богородиці Діви» Київського Патріархату Шемелька Михайла Романовича, представника ТОВ «ФК «Форінт» Петришина Петра Михайловича на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 24 березня 2020 року, ухвалене у складі судді Бородовський С. О. у м.Івано-Франківськ,

ВСТАНОВИВ:
У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , релігійної громади «Покрови Богородиці Діви» Київського Патріархату, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Івано-Франківський МВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на 1/2 частину нерухомого майна, зняття арешту з майна.
Позовна заява мотивована тим, що він з травня 2004 року спільно проживають однією сім`єю з ОСОБА_2 , а 14 жовтня 2006 року ними проведено вінчання, що підтверджується свідоцтвом про вінчання від 14 жовтня 2006 року виданого Українською греко-католицькою церквою. Під час спільного проживання, ними придбано нежитлове приміщення магазину, загальною площею 122,9 кв.м. по АДРЕСА_1 . Постановою державного виконавця Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції Грейди Б.І. від 25 квітня 2019 року відкрито виконавче провадження по виконанню виконавчого листа №344/13947/18 від 25 лютого 2019 про стягнення з ОСОБА_2 боргу в сумі 174 976 грн на користь релігійної громади «Покрови Богородиці Діви» Київського Патріархату. Постановою державного виконавця Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції Грейди Б.І. від 24 вересня 2019 року відкрито виконавче провадження по виконанню виконавчого листа №344/12952/17 від 25 січня 2019 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 боргу в сумі 4 602 500 грн. Вказує, що нежитлове приміщення магазину, загальною площею 122,9 кв.м. по АДРЕСА_1 набуто під час проживання однією сім`єю і це майно є спільною сумісною власністю подружжя, тому накладення арешт на вказане майно є незаконним. Просив встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 без шлюбу в період з травня 2004 року по 20 березня 2020 року, визнати нежиле приміщення магазину, загальною площею 122,9 кв.м. по АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , визнати за ним право власності на частину вказаного нежитлового приміщення, виключити з опису та звільнити з-під арешту Ѕ частину нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 . 
Разом з позовною заявою ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову, в якій вказує, що на сьогоднішній день Державним підприємством «СЕТАМ» здійснюється реалізація нежитлового приміщення магазину, загальною площею 122,9 кв.м., по АДРЕСА_1 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 196614362600, номер об`єкта в РПВН: 18978179, номер запису про право власності: 34239468, що підтверджується витягом з сайту ДП «СЕТЕМ». Зазначає, що невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду у разі його ухвалення на користь позивача, а відтак призведе до порушення його прав та інтересів, просить забезпечити позов шляхом зупинення продажу Державним підприємством «СЕТАМ» арештованого майна, а саме нежитлового приміщення магазину, загальною площею 122,9 кв.м., по АДРЕСА_1 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 196614362600, номер об`єкта в РПВН: 18978179, номер запису про право власності:34239468.
Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 24 березня 2020 року заяву задоволено.
Зупинено продаж Державним підприємством «СЕТАМ» арештованого майна, а саме: нежитлового приміщення магазину, загальною площею 122,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , приміщення 2, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1966143626000, номер об`єкта в РПВН: 18978179, номер запису про право власності: 34239468.
Не погоджуючись із ухвалою суду, керівник релігійної громади «Покрови Богородиці Діви» Київського Патріархату Шемелько М.Р., подав апеляційну скаргу у якій ставить питання про скасування оскаржуваної ухвали про забезпечення позову, з постановленням нової про відмову у забезпечені позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує на те, що зупинення продажу арештованого нерухомого майна порушує права релігійної громади «Покрови Богородиці Діви» Київського Патріархату як стягувача у виконавчому провадженні №60918190. Крім того, власником вказаного майна є ОСОБА_2 та заявником не наведено доказів, що спірне майно придбане за спільні кошти. Таким чином, заходи забезпечення позову жодним чином не вплинуть на заявлений позов про поділ майна, оскільки сторони подружжям не є і не були.
Не погоджуючись із ухвалою суду, представник ТОВ «ФК «Форінт» Петришин П.М., подав апеляційну скаргу у якій ставить питання про скасування оскаржуваної ухвали про забезпечення позову, з постановленням нової про відмову у забезпечені позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Вказує, що судом першої інстанції не враховано, що вжиті заходи забезпечення позову стосується майна, яке перебуває в іпотеці у ТОВ «ФК «Форінт». Таким чином, зупинення ДП «Сетам» продажу арештованого майна порушує права іпотекодержателя та позбавляє права на задоволення своїх вимог за рахунок іпотечного майна. Крім того, заявником не обґрунтовано ризики невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у справі про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання спільною сумісною власністю подружжя, з огляду на те, що спірне майно було передано АТ «Райффайзен Банк аваль» (правонаступник якого є ТОВ «ФК «Форін») в іпотеку на забезпечення зобов`язань за кредитним договором.
Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.
Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
У судовому засіданні керівник релігійної громади «Покрови Богородиці Діви» Київського Патріархату Бандура В.О. та представник ТОВ «ФК «Форінт» Петришин П.М. підтримали доводи апеляційних скарг, просить їх задовольнити.
Представник ОСОБА_1 доводи апеляційних скарг заперечує, вважає рішенням суду законним та обґрунтованим.
Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку про задоволення апеляційних скарг з таких підстав.
Постановляючи ухвалу про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання права власності, захід забезпечення позову шляхом зупинення продажу спірного майна є співрозмірним з позовними вимогами, таким чином заяву обґрунтовано належними правовими підставами.
Проте, такий висновок суду є передчасним і погодитись з ним не можна. 
Згідно вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. 
Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , релігійної громади «Покрови Богородиці Діви» Київського Патріархату, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Івано-Франківський МВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на 1/2 частину нерухомого майна, зняття арешту з майна.
З метою забезпечення позову позивач просив зупинити продаж Державним підприємством «СЕТАМ» арештованого майна, що підлягає поділу та є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а саме нежитлового приміщення магазину, загальною площею 122,9 кв.м., по АДРЕСА_1 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 196614362600, номер об`єкта в РПВН: 18978179, номер запису про право власності: 34239468.
Зазначене нерухоме майно було передано ОСОБА_2 в іпотеку ВАТ «Райффайзен Банк аваль» на забезпечення виконання нею зобов`язань за кредитним договором від 19 липня 2007 року.
Згідно з відомостей сайту повідомленнями ДП «Сетам» нежитлове приміщення магазину, загальною площею 122,9 кв.м., по АДРЕСА_1 підлягає реалізації шляхом проведення електронних торгів, призначених на 26 березня 2020 року 9.00 год.
Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
Згідно із пунктом 2 частини першої та частиною третьою статті 150 ЦПК України позов може бути забезпечено забороною вчиняти певні дії. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) з урахуванням доказів, наданих стороною для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема у тому, що між сторонами дійсно виник спір, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також співмірність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася з таким клопотанням, заявленим позовним вимогам.
При оцінці зазначеної співмірності, слід ураховувати безпосередній зв`язок заяви про забезпечення позову з предметом позову, співвідношення заявленій вимозі, необхідність вжиття забезпечувальних заходів їхній меті.
Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.
Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.
ОСОБА_1 не обґрунтував, а суд першої інстанції не перевірив у чому полягають об`єктивні ризики невиконання чи утруднення виконання майбутнього можливого рішення суду у справі про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на 1/2 частину нерухомого майна, зняття арешту з майна, з огляду на те, що спірне нежитлове приміщення було передані ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в іпотеку за іпотечним договором, який ОСОБА_1 не оскаржував.
За змістом статті 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, іпотека є дійсною для набувача цього нерухомого майна, навіть якщо до його відома не була доведена інформація про обтяження цього майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у такому обсязі і на таких умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. До того ж, за змістом частини четвертої статті 65 СК України договори кредиту та іпотеки, укладені в інтересах сім`ї, створюють обов`язки для обох із подружжя. Позивач не надав будь-яких доказів на підтвердження того, що договір іпотеки був укладений всупереч інтересам сім`ї і не ставить питання про визнання його недійсним. 
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки заявника, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Крім цього, ч. 11 ст. 150 ЦПК України (чинної на час постановлення оскаржуваної ухвали) не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які полягають в (або мають наслідком) припиненні, відкладенні, зупиненні чи іншому втручанні у проведення конкурсу, аукціону, торгів, тендера чи інших публічних конкурсних процедур, що проводяться від імені держави (державного органу), територіальної громади (органу місцевого самоврядування) або за участю призначеного державним органом суб`єкта у складі комісії, що проводить конкурс, аукціон, торги, тендер чи іншу публічну конкурсну процедуру.
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом зупинення продажу Державним підприємством «СЕТАМ» арештованого майна, а саме: нежитлового приміщення магазину, загальною площею 122,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , приміщення 2, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1966143626000, номер об`єкта в РПВН: 18978179, номер запису про право власності: 34239468, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції щодо задоволення заяви про забезпеченні позову не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до постановлення незаконної ухвали, тому підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.
Відповідно до частини 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до ст. 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначаються, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Згідно ч.ч.1, 2 ст 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
2. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача.
Оскільки заява ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, то понесені ними судові у виді сплати судового збору, та витрати пов`язані з розглядом справи слід покласти на позивача.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд 

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційні скарги керівника релігійної громади «Покрови Богородиці Діви» Київського Патріархату Шемелька Михайла Романовича, представника ТОВ «ФК «Форінт» Петришина Петра Михайловича задовольнити.
Ухвалу Івано-Франківського міського суду від 24 березня 2020 року скасувати.
Постановити нову ухвалу.
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом зупинення продажу Державним підприємством «СЕТАМ» арештованого майна, а саме нежитлового приміщення магазину, загальною площею 122,9 кв.м., по АДРЕСА_1 відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з часу складання повного тексту судового рішення.
Повний текст складено 13 серпня 2020 року.

Судді:                                                        В.Д.Фединяк                                                                                                І.В.Бойчук
                                                               В.А.Девляшевський