ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/107/20 Справа № 206/4625/18 	  	Суддя у 1-й інстанції - Маштак К. С. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2020 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді Єлізаренко І.А.
суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В., 
за участю секретаря Заворотного К.Я.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 23 листопада 2018 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И Л А:

       У серпні 2018 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя. 
       В обґрунтування позовних вимог  ОСОБА_1 посилався на те, що з 04 березня 2006 року по 17 квітня 2018 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . Під час шлюбу у них ІНФОРМАЦІЯ_1 син – ОСОБА_3 . За час проживання у шлюбі ними було придбане наступне майно, а саме: легковий автомобіль марки Hyundai Tucson, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , вартість якого станом на 12 квітня 2018 складає 257 640 грн.; легковий автомобіль Renault Trafic, 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , вартість якого станом на 12 квітня 2018 складає 278 700 грн.; домоволодіння, а саме: житловий будинок літ. А-1, загальною площею 213,4 кв.м. житловою площею 143,9 кв.м., з господарсько-побутовими будівлями, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , вартість якого станом на 11 травня 2018 складає 1 321 728 грн. та земельна ділянка, з цільовим призначенням обслуговування жилого будинку за адресою: АДРЕСА_1 , вартість якої складає 269 863 грн. Добровільної згоди про поділ майна не досягнуто. На підставі викладеного  ОСОБА_1 просив суд здійснити поділ спільного майна подружжя та визнати за ним право власності на 1/2 частину домоволодіння, а саме: житлового будинку літ. А-1, загальною площею 213,4 кв.м., житловою площею 143,9 кв.м., з господарсько-побутовими будівлями, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , на 1/2 частину земельної ділянки, з цільовим призначенням обслуговування жилого будинку за адресою: АДРЕСА_1 та відповідно припинити право власності відповідача на 1/2 частини вказаного вище домоволодіння та земельної ділянки; стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію 1/2 вартості автомобілів марки Hyundai Tucson, 2008 року випуску та Renault Trafic, 2012 року випуску, а також сплаченим позивачем при подані позову судовий збір.
       Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 23 листопада 2018 року було відмовлено у задоволенні позовних вимог  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1  просить рішення суду від 23 листопада 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.
       Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.
Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 
Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Як вбачається з матеріалів справи,  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 04 березня 2006 року та рішенням Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 17 квітня 2018 року шлюб між сторонами було розірвано (т.1 а.с. 86).
       Від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.1 а.с.106).
       Судом встановлено, за час шлюбу сторонами було придбане рухоме майно, а саме: автомобілі Renault Trafic, 2012 року випуску та Hyundai Tucson, 2008 року випуску, право власності на які зареєстроване за ОСОБА_1 (т.1 а.с.9, 20).
       Згідно звіту суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «УКРСПЕЕКСПЕРТИЗА» за №12042018_220 від 12 квітня 2018 року вартість транспортного засобу Renault Trafic, 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 складає 278 700 грн. (т. 1 а.с.8).
       Відповідно до звіту суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «УКРСПЕЕКСПЕРТИЗА» за № 12042018_219 від 12 квітня 2018 року вартість транспортного засобу Hyundai Tucson, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , складає 257 640грн. (т.1 а.с. 19).
       Також було придбано нерухоме майно - з інформаційної довідки з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Держаного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів №119486739, станом на 03 квітня 2018 року вбачається, що за частковим співпадінням (за РНОКПП) право власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 26 грудня 2011 року, ВРО №987485, а також, на домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 26 грудня 2011, ВРО №987484 (т.1 а.с. 74-77).
       Згідно звіту суб`єкта оціночної діяльності ПП «Новомосковське бюро експертної оцінки» вартість земельної ділянки розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , складає 269 863 грн. (т.1 а.с.47).
       На підтвердження вартості домоволодіння, позивачем було надано звіт суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «УКРСПЕЕКСПЕРТИЗА» за № 12042018_218 від 11 травня 2018 про вартість домоволодіння, а саме на: житловий будинок літ. А-1, загальною площею 213,4 кв.м., житловою площею 143,9 кв.м., з господарсько-побутовими будівлями, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , яка складає 1 321 728 грн.         
       Як вбачається із технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 , останній містить дані про самочинне будівництво, а саме: А2-2 житлову прибудову, м/с мансардний поверх, А-2 загальна реконструкція житлового будинку з надбудовою мансардного поверху (т.1 а.с. 38-41). 
       Згідно технічного висновку відділу архітектурно-будівельного контролю ГАПУ ДМР № 10/1011 від 14 грудня 2011 року площа по житловому будинку літ. А-1: житлова – 62,8 кв.м., загальна 99,9 кв.м. вважається узаконеною.
       Судом встановлено, що подружжям під час шлюбу було збільшено загальний розмір площі придбаного житлового будинку до 213,4 кв.м., як наслідок, його житлової частини до 143,9 кв.м., шляхом проведення реконструкції та надбудови мансардного поверху.
       В матеріалах справи відомості про те, що сторонами були отримані всі необхідні дозволи на проведення реконструкції, самочинного будівництва та введення його в експлуатацію відсутні. 
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції послався на те, що позивачем не надано та в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження позовних вимог позивача, однак погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов них за неповного засування обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального права, що відповідно до ст.376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.
       Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
       Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ст. 61 СК України).
       Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується ст. 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
       Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.
       Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у ст. 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини 1, 2 ст. 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (ч. 2 ст. 364 ЦК України).
       Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69 - 72 СК України та ст. 372 ЦК України.
На підставі ч.1, 2 ст.70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними.        
При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його па шкоду інтересам сім`ї. 
Згідно із ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.
Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. ст. 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.
       До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, а також те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 СК України).
       Відповідно до ч. 2, 4, 5 ст. 71 СК України неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.
       При поділі майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, застосуванню підлягають положення
ч. 4, 5 ст. 71 СК України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. У разі коли жоден з подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.
       В п.п. 22, 23, 24 постанови Пленум Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено судам, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання.
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 04 березня 2006 року та рішенням Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 17 квітня 2018 року, яке набрало законної сили, шлюб між сторонами було розірвано (т.1 а.с. 86).
       Від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.1 а.с.106).
       Встановлено, за час шлюбу сторонами було придбане рухоме майно, а саме: автомобілі марки Hyundai Tucson, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 та марки Renault Trafic, 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , право власності на які зареєстроване за ОСОБА_1 (т.1 а.с.9, 20).
       Згідно звіту суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «УКРСПЕЕКСПЕРТИЗА» за №12042018_220 від 12 квітня 2018 року вартість транспортного засобу Renault Trafic, 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 складає 278 700 грн. (т. 1 а.с.8).
       Відповідно до звіту суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «УКРСПЕЕКСПЕРТИЗА» за № 12042018_219 від 12 квітня 2018 року вартість транспортного засобу Hyundai Tucson, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , складає 257 640грн. (т.1 а.с. 19).
       Також сторонами в період шлюбу було придбано нерухоме майно - з інформаційної довідки з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Держаного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів №119486739, станом на 03 квітня 2018 року вбачається, що за частковим співпадінням (за РНОКПП) право власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 площею 0,0986 га зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 26 грудня 2011 року, ВРО №987485, а також, на домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 26 грудня 2011 року, ВРО №987484 (т.1 а.с. 74-77).
       Згідно звіту суб`єкта оціночної діяльності ПП «Новомосковське бюро експертної оцінки» вартість земельної ділянки розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , складає 269 863 грн. (т.1 а.с.47).
       На підтвердження вартості домоволодіння, позивачем було надано звіт суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «УКРСПЕЕКСПЕРТИЗА» за № 12042018_218 від 11 травня 2018 про вартість домоволодіння, а саме на: житловий будинок літ. А-1, загальною площею 213,4 кв.м., житловою площею 143,9 кв.м., з господарсько-побутовими будівлями, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , яка складає 1 321 728 грн.         
       Як вбачається із технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 , останній містить дані про самочинне будівництво, а саме: А2-2 житлову прибудову, м/с мансардний поверх, А-2 загальна реконструкція житлового будинку з надбудовою мансардного поверху (т.1 а.с. 38-41). 
       Згідно технічного висновку відділу архітектурно-будівельного контролю ГАПУ ДМР № 10/1011 від 14 грудня 2011 року площа по житловому будинку літ. А-1: житлова – 62,8 кв.м., загальна 99,9 кв.м. вважається узаконеною.
       Встановлено, під час шлюбу сторін було збільшено загальний розмір площі придбаного житлового будинку до 213,4 кв.м., і як наслідок, його житлової частини до 143,9 кв.м., шляхом проведення реконструкції та надбудови мансардного поверху.
       В матеріалах справи відомості про те, що сторонами були отримані всі необхідні дозволи на проведення реконструкції, самочинного будівництва та введення його в експлуатацію відсутні. 
       Звернувшись до суду із вказаними позовними вимогами, позивач  ОСОБА_1 просив суд визнати за ним право власності на 1/2 частину домоволодіння, а саме: житлового будинку літ. А-1, загальною площею 213,4 кв.м., житловою площею 143,9 кв.м., з господарсько-побутовими будівлями, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , на 1/2 частину земельної ділянки, з цільовим призначенням обслуговування жилого будинку за адресою: АДРЕСА_1 та відповідно припинити право власності відповідача на 1/2 частини вказаного вище домоволодіння та земельної ділянки; стягнути з відповідача на свою користь компенсацію 1/2 вартості автомобілів марки Hyundai Tucson, 2008 року випуску та Renault Trafic, 2012 року випуску, а також сплаченим позивачем при подані позову судовий збір (т.1 а.с.3-6).
       За змістом частини другої статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна), прийняття його до експлуатації та державної реєстрації права власності на нього.
       Системне тлумачення категорій “об`єкт нерухомого майна” (частина перша статті 181, пункт 6 частини першої статті 346, статей 350 та 351 ЦК України ) та “об`єкт незавершеного будівництва” (стаття 331 ЦК України) дає підстави для висновку, що об`єкт незавершеного будівництва є нерухомою річчю особливого роду, фізичне створення якої розпочате, але не завершене, що допускає встановлення відносно неї суб`єктивних майнових, а також зобов`язальних прав у випадках та у порядку визначених цивільним законодавством.
       Не будуючи до моменту завершення будівництва, прийняття до експлуатації та державної реєстрації права власності житловим будинком з юридичного погляду, об`єкт незавершеного будівництва є сукупністю матеріалів, обладнання тощо, які були використані у процесі такого будівництва (частина третя статті 331 ЦК України), тобто сукупності речей щодо яких можуть виникати цивільні права та обов`язки.
       За позовом чоловіка, дружини, членів сім`ї забудовника, які спільно будували будинок, а також спадкоємців, суд має право здійснити поділ об`єкта незавершеного будівництва, якщо враховуючи ступінь його готовності, можна визначити окремі частини, що підлягають виділу, і технічно можливо довести до кінця будівництво зазначеними особами.
       Вказане дає підстави для висновку, що об`єкт незавершеного будівництва, зведений за час шлюбу за визначених законом умов може бути визнаний об`єктом права спільної сумісної власності подружжя із визначенням часток.
       При цьому суд може визнати право на частину об`єкта незавершеного будівництва за кожною зі сторін.
       Такий правовий висновок викладено Верховним Судом України у постановах від 15 травня 2013 року у справі № 6-37цс13, від 18 листопада 2015 року у справі
№ 6-338цс15, від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2710цс15, від 07 вересня
2016 року у справі № 6-47цс16, від 03 грудня 2018 року у справі № 525/511/16-ц.
       Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 28 листопада 2019 року було призначено у даній справі судову будівельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставлені питання: 1. До якого виду робіт (нове будівництво, реконструкція, капітальний ремонт) належать фактично виконані будівельні роботи на об`єкт нерухомості, розташований в АДРЕСА_1 ? 2. Який відсоток будівельної готовності об`єкта нерухомості — житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1 ?
Проведення судової будівельно-технічної експертизи доручити Дніпропетровському науково-дослідному інституту судових експертиз (49000, м.Дніпро, вул.Січеславська Набережна, 17). У розпорядження експерта надано цивільну справу №206/4625/18 за позовом ОСОБА_1  до ОСОБА_2   про поділ спільного майна подружжя. Зобов`язанол  ОСОБА_2  надати на вимогу експерта доступ до об`єкта обстеження - будинку АДРЕСА_1 . Експерта попереджено про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України. Витрати за проведення експертизи покласти на позивача – ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 (т.2 а.с.17-19).
       Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи №5524-19 у даній справі, виконані роботи в будинку літ А-2 та прибудові літ А1-1 відносяться до реконструкції. Будівництво прибудови літ А2-2 та мансарди (надбудови) відноситься до нового будівництва. Відповідно до даних технічного паспорту станом на 28 квітня 2018 року — характеристики будинку господарських будівель та споруд: опису основних конструктивних елементів інженерного обладнання; зовнішнього дослідження об`єкта нерухомості можливо зробити висновок, що відсоток будівельної готовності об`єкта нерухомості — житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1 складає 100% (т.2 а.с.29-31).
Таким чином, будівельна готовність спірного об`єкта нерухомості - житлового будинку, загальною площею 213,4 кв.м., житловою площею 143,9 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , що є об`єктом спільного сумісного майна подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , становить 100%, а тому слід визнати за кожним із сторін право на 1/2 частину житлового будинку, загальною площею 213,4 кв.м., житловою площею 143,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Встановлено, земельна ділянка площею 0, 0986 га, на якій знаходиться вказаний жилий будинок, та яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , була придбана в період шлюбу сторін а тому вказана земельна ділянка є об`єктом спільного сумісного майна подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а тому слід визнати за кожним із сторін право власності на 1/2 частину вказаної земельної ділянки. 

Стосовно позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на його користь компенсацію 1/2 вартості автомобілів марки Hyundai Tucson, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 та Renault Trafic, 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 слід зазначити наступне.
       Вказані автомобілі сторонами були придбані в період шлюбу та право власності на вказані автомобілі зареєстровано за позивачем ОСОБА_1 .
       Згідно звіту суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «УКРСПЕЕКСПЕРТИЗА» за №12042018_220 від 12 квітня 2018 року вартість транспортного засобу Renault Trafic, 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 складає 278 700 грн. (т. 1 а.с.8).
       Відповідно до звіту суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «УКРСПЕЕКСПЕРТИЗА» за № 12042018_219 від 12 квітня 2018 року вартість транспортного засобу Hyundai Tucson, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , складає 257 640грн. (т.1 а.с. 19).
       Встановлено та не заперечується сторонами, спірні автомобілі на теперішній час є в наявності та автомобіль марки Renault Trafic, 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 знаходиться у позивача ОСОБА_1 , а автомобіль Hyundai Tucson, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , знаходиться у відповідача ОСОБА_2 .
       Сторони не заперечували проти визначеного ними за їхньою згодою порядку користування вказаними спірними автомобілями.
       Таким чином, у порядку поділу спільного майна подружжя слід виділити відповідачу ОСОБА_2 в особисту приватну власність автомобіль марки Hyundai Tucson, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , вартість якого станом на 12 квітня 2018 складає 257 640 грн., та виділити позивачу ОСОБА_1 в особисту приватну власність автомобіль марки Renault Trafic, 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , вартість якого станом на 12 квітня 2018 складає 278 700 грн., і стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 різницю вартості автомобілів у розмірі — 10 530 грн.
       З огляду на зазначене у задоволенні позовних вимог  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1 грошової компенсації, а саме вартості 1/2 частини автомобіля марки Hyundai Tucson, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 у розмірі 128 820 грн. та вартості 1/2 частини автомобіля марки Renault Trafic, 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 у розмірі 139 350 грн. повинно бути відмовлено.
       За таких обставин, враховуючи вищевикладене апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 23 листопада 2018 року скасуванню з ухваленням нового рішення, про часткове задоволення позовних вимог  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.        
       На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -  
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – задовольнити частково.
       Рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 23 листопада 2018 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя — скасувати.
       Позовні вимоги  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя — задовольнити частково.
       Визнати спільним сумісним майном подружжя: житловий будинок загальною площею 213,4 кв.м., житловою площею 143,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку, загальною площею 0,0986 га, з цільовим призначенням обслуговування жилого будинку за адресою: АДРЕСА_1 ; легковий автомобіль марки Hyundai Tucson, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; легковий автомобіль марки Renault Trafic, 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 .
       Визнати за  ОСОБА_1 право на 1/2 частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 213,4 кв.м., житловою площею 143,9 кв.м.
       Визнати за ОСОБА_2 право на 1/2 частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 213,4 кв.м., житловою площею 143,9 кв.м.
       Визнати за  ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину земельної ділянки, загальною площею 0,0986 га, з цільовим призначенням обслуговування жилого будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
       Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину земельної ділянки, загальною площею 0,0986 га, з цільовим призначенням обслуговування жилого будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
       Виділити  ОСОБА_1 в особисту приватну власність легковий автомобіль Renault Trafic, 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 .
       Виділити  ОСОБА_2 в особисту приватну власність легковий автомобіль марки Hyundai Tucson, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .
       Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 різницю вартості автомобіля марки Hyundai Tucson, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 та автомобіля марки Renault Trafic, 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 . у розмірі — 10 530 грн.
       В частині позовних вимог  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації — відмовити.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя 
Судді