ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/1885/20          Суддя (судді) суду 1-ї інст.: 
          Баргаміна Н.М.

ПОСТАНОВА
Іменем України

29 вересня 2020 року          м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого судді                  Сорочка Є.О.,
суддів                   Коротких А.Ю., 
                  Федотова І.В.,
за участю секретаря с/з                   Грисюк Г.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 01 липня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив: 
- визнати протиправними дії відповідача, що полягають у відмові призначити та виплатити адвокату ОСОБА_1 допомогу по вагітності та пологам у розмірах, зазначених в заяві-розрахунку від 17.01.2020, поданої ним на підставі листка непрацездатності серії АДЧ № 949669 від 04.12.2019; 
- зобов`язати відповідача призначити та виплатити адвокату ОСОБА_1 допомогу по вагітності та пологам у розмірах, зазначених в заяві-розрахунку від 17.01.2020, поданої ним на підставі листка непрацездатності серії АДЧ № 949669 від 04.12.2019.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 01 липня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.
Позивач в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.
Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що нормами чинного законодавства не встановлено того, що без відповідного посвідчення помічник адвоката не має право виконувати таку роботу. Трудові відносини починаються з дати початку роботи, визначеної трудовим договором (наказом про прийняття на роботу) між помічником та адвокатом (адвокатським бюро чи об`єднанням), при умові дотримання вимог Положення про помічника адвоката. Зокрема, виникають і обов`язки зі сплати заробітної плати, що є підставою для виплати працівнику допомоги по вагітності та пологах. Крім того, у відповідача відсутні повноваження для перевірки правомірності нарахування та виплати заробітної плати застрахованій особі. Питання про причини та мотиви найму роботодавцем будь-якого працівника, а також встановлення йому певного розміру заробітної плати і її виплати не є повноваженнями відповідача. 
Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до наказу №1 від 07.10.2019 та контракту від 08.10.1019 ОСОБА_2 була прийнята на роботу помічником адвоката ОСОБА_1 з 08.10.2019 з окладом 8000 грн., про що зроблено відповідний запис №3 у трудовій книжці працівника.
Позивачем 07.10.2019 до податкового органу подано повідомлення про прийняття Мишко О.О. на роботу.
Відповідно до відомостей нарахування заробітної плати, відрахувань та податків, пов`язаних із нею, за жовтень, листопад та грудень 2019 та видаткових касових ордерів від 04.11.2019, від 06.12.2019, від 06.12.2019 Мишко О.О. було виплачено заробітну плату.
Наказом №2 від 04.12.2019 на підставі листка непрацездатності серії АДЧ № 949669 від 04.12.2019 Мишко О.О. надано відпустку у зв`язку з вагітністю та пологами з 04.12.2019 по 07.04.2020 на 126 календарних днів.
Позивач 17.01.2020 звернувся до Чернігівського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області із заявою-розрахунком щодо фінансування з надання матеріального забезпечення для виплати допомоги по вагітності та пологах Мишко О.О. в сумі 33600,42 грн., відповідно до листка непрацездатності серії АДЧ № 949669 від 04.12.2019 за період з 04.12.2019 по 07.04.2020.
Листом Чернігівського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області від 21.01.2020 №01-09/283 позивача повідомлено, що питання про здійснення фінансування матеріального забезпечення по вагітності та пологах Мишко О.О. буде прийнято після проведення позапланової перевірки.
На підставі пп. «в» п. 3.6 Інструкції, затвердженої постановою правління Фонду 22.12.2010 №29, наказу від 21.01.2020 №6-од та направлення від 22.01.2020 №5 була розпочата позапланова перевірка з 22.01.2020 по 23.01.2020.
Листом від 23.01.2020 №06-07/351 позивача повідомлено про призупинення позапланової перевірки на підставі наказу від 22.01.2020 №8-од з 22.01.2020 у зв`язку з необхідністю звернення до Ради адвокатів Чернігівської області.
Листом від 04.02.2020 №06-07/476 позивача повідомлено про поновлення позапланової перевірки на підставі наказу від 04.02.2020 №12-од з 06.02.2020, що підтверджується направленням №41 від 06.02.2020.
За результатами проведеної перевірки відповідачем було складено акт проведення перевірки дотримання страхувальником вимог законодавства у сфері загальнообов`язкового державного соціального страхування №49 від 06.02.2020, в якому зафіксовано, що в ході проведення перевірки встановлено, що відповідно до Книги обліку доходів і витрат ОСОБА_1 отримав дохід від здійснення діяльності за 2019 рік в сумі 20300,00 грн., витрати на оплату праці найманих працівників, які відображені в Книзі обліку доходів і витрат у 2019 році - 12029,69 грн., при тому, що згідно Відомостей нарахування заробітної плати, відрахувань та податків, пов`язаних із нею, за жовтень-грудень 2019 заробітна плата нарахована в загальній сумі 14943,72 грн., сплачено єдиний соціальний внесок на заробітну плату в загальній сумі 3372,43 грн.; посвідчення помічника адвоката Мишко О.О., яке повинного підтверджувати її особу та повноваження, не надано, Мишко О.О. необґрунтовано нарахована та виплачена заробітна плата, так як згідно листа Ради адвокатів Чернігівської області Мишко О.О. не набула статусу помічника адвоката та права виконувати пов`язані з цим статусом дії. Таким чином, фінансування страхувальника ОСОБА_1 для надання матеріального забезпечення по вагітності та пологах Мишко О.О. не є можливим.
Листом від 24.04.2020 №02-10/902 Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області позивача повідомлено про неможливість прийняття рішення про фінансування заяви-розрахунку позивача від 17.01.2020 та надання матеріального забезпечення за рахунок коштів Фонду соціального страхування України. Підставою для відмови вказано те, що Мишко О.О. необгрунтовано нарахована та виплачена заробітна плата, оскільки вона не набула статусу помічника адвоката та права виконувати пов`язані з цим статусом дії.
Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом. 
Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків про те, що станом на дату настання страхового випадку, 04.12.2019, Мишко О.О. не мала статусу помічника адвоката. Крім того, розмір доходу позивача за 2019 рік, зважаючи на необхідність сплати з нього податків і зборів, не забезпечує можливості використання адвокатом найманої праці упродовж 2019 року. Отже, дії адвоката ОСОБА_1 та Мишко О.О. не були спрямовані на встановлення дійсних трудових відносин, тому є правомірною відмова відповідача у здійсненні фінансування позивача коштами Фонду для надання матеріального забезпечення Мишко О.О. за листком непрацездатності.
Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.
Частинами 1, 2 статті 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
За змістом статті 17 Закону України «Про відпустки» від 15 листопада 1996 року №504/96-ВР на підставі медичного висновку жінкам надається оплачувана відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами тривалістю: до пологів - 70 календарних днів; після пологів - 56 календарних днів (70 календарних днів - у разі народження двох і більше дітей та у разі ускладнення пологів), починаючи з дня пологів.
Статтею 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» №1105-XIV від 23 вересня 1999 року (далі - Закон №1105-XIV) окреслено, що загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - соціальне страхування) - система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення, страхові виплати та надання соціальних послуг застрахованим особам за рахунок коштів Фонду соціального страхування України.
Приписами частин першої та четвертої статті 4 Закону №1105-XIV встановлено, що Фонд соціального страхування України є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом. Кошти Фонду не включаються до складу Державного бюджету України та використовуються тільки за цільовим призначенням.
Згідно статті 18 Закону №1105-ХІV страхуванню у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності підлягають особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту), цивільно-правового договору, на інших підставах, передбачених законом, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності та господарювання, у тому числі в іноземних дипломатичних та консульських установах, інших представництвах нерезидентів або у фізичних осіб, а також обрані на виборні посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування та в інших органах, фізичні особи - підприємці, особи, які провадять незалежну професійну діяльність, члени фермерського господарства, якщо вони не належать до осіб, які підлягають страхуванню у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності на інших підставах.
Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону №1105-ХІV право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності мають застраховані особи - громадяни України, іноземці, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Це право виникає з настанням страхового випадку в період роботи (включаючи час випробування та день звільнення), зайняття підприємницькою та іншою діяльністю, якщо інше не передбачено законом.
Пунктом 3 частини 1 статті 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 8 липня 2010 року №2464-VI визначено, що застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 20 Закону №1105-ХІV за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності надається матеріальне забезпечення у вигляді допомоги по вагітності та пологах.
За положеннями статті 25 Закону №1105-ХІV допомога по вагітності та пологах надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке компенсує втрату заробітної плати (доходу) за період відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами.
Допомога по вагітності та пологах застрахованій особі виплачується за весь період відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами, тривалість якої становить 70 календарних днів до пологів і 56 (у разі ускладнених пологів або народження двох чи більше дітей - 70) календарних днів після пологів. Жінкам, віднесеним до 1-3 категорій осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, допомога по вагітності та пологах виплачується за 180 календарних днів зазначеної відпустки (90 - до пологів та 90 - після пологів). Розмір зазначеної допомоги обчислюється сумарно та надається застрахованій особі в повному обсязі незалежно від кількості днів відпустки, фактично використаних до пологів.
Підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах за приписами частини першої статті 31 Закону №1105-XIV є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності. У разі роботи за сумісництвом, за трудовим договором (контрактом) одночасно із здійсненням підприємницької чи іншої діяльності підставою для призначення допомоги є копія листка непрацездатності, засвідчена підписом керівника і печаткою (за наявності) за основним місцем роботи. Для застрахованих осіб, які одночасно здійснюють підприємницьку та іншу діяльність і не працюють на умовах трудового договору (контракту), копію листка непрацездатності засвідчує установа охорони здоров`я, яка його видає. Порядок і умови видачі, продовження та обліку листків непрацездатності, здійснення контролю за правильністю їх видачі встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за погодженням з Фондом.
Статтею 26 Закону №1105-ХІV встановлено, що допомога по вагітності та пологах надається застрахованій особі у розмірі 100 відсотків середньої заробітної плати (доходу), обчисленої у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, і не залежить від страхового стажу.
Сума допомоги по вагітності та пологах у розрахунку на місяць не повинна перевищувати розміру максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, з якої сплачувалися страхові внески до Фонду, та не може бути меншою за розмір допомоги, обчислений із мінімальної заробітної плати, встановленої на час настання страхового випадку.
Відповідно до частини першої статті 30 Закону №1105-XIV матеріальне забезпечення та соціальні послуги за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності застрахованим особам, які працюють на умовах трудового договору (контракту), цивільно-правового договору та на інших підставах, передбачених законом, призначаються та надаються за основним місцем роботи (діяльності).
Допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах застрахованим особам (у тому числі тим, які здійснюють підприємницьку чи іншу діяльність та одночасно працюють на умовах трудового договору) надається за основним місцем роботи (діяльності) та за сумісництвом (наймом) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
В силу частин першої та п`ятої статті 32 Закону №1105-XIV документи для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах розглядаються не пізніше десяти днів з дня їх надходження. Повідомлення про відмову в призначенні допомоги із зазначенням причин відмови та порядку оскарження видається або надсилається заявникові не пізніше п`яти днів після винесення відповідного рішення. Матеріальне забезпечення, передбачене цим Законом, виплачується у разі, якщо звернення за його призначенням надійшло не пізніше дванадцяти календарних місяців з дня відновлення працездатності, встановлення інвалідності, закінчення відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами, смерті застрахованої особи або члена сім`ї, який перебував на її утриманні.
Частиною першою статті 34 №1105-XIV передбачено, що фінансування страхувальників для надання матеріального забезпечення застрахованим особам здійснюється робочими органами Фонду в порядку, встановленому правлінням Фонду. Підставою для фінансування страхувальників робочими органами Фонду є оформлена за встановленим зразком заява-розрахунок, що містить інформацію про нараховані застрахованим особам суми матеріального забезпечення за їх видами. Робочі органи Фонду здійснюють фінансування страхувальників протягом десяти робочих днів після надходження заяви.
Статтею 33 Закону №1105-ХІV обумовлено, що при обчисленні середньої заробітної плати (доходу) для забезпечення допомогою по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах враховуються всі види заробітної плати (доходу) в межах граничної суми місячної заробітної плати (доходу), на яку нараховуються страхові внески на страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності.
Порядок обчислення середньої заробітної плати для надання допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах визначається Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 №1266 затверджений Порядок обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, який визначає механізм обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, у разі настання страхового випадку, а також оплати перших п`яти днів тимчасової непрацездатності за рахунок коштів підприємства, установи, організації або фізичної особи, яка використовує працю найманих працівників.
Судом першої інстанції встановлено, що сума матеріального забезпечення, визначена в заяві-розрахунку позивача від 17.01.2020, для виплати допомоги по вагітності та пологах Мишко О.О. в сумі 36600,42 грн. розрахована відповідно до пункту 29 вищезазначеного Порядку. Відповідачем не встановлено невідповідності такого розрахунку вимогам законодавства
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 10 Закону №1105-XIV Фонду надано право перевіряти достовірність відомостей, поданих роботодавцем для отримання коштів Фонду, дотримання порядку використання роботодавцем виділених йому коштів Фонду та зупиняти виплати з Фонду в разі відмови або перешкоджання з боку роботодавця у проведенні перевірки, виявлення фактів подання ним Фонду недостовірних відомостей або порушення порядку використання роботодавцем коштів Фонду.
Підпунктом «в» пункту 3.6. Інструкції про порядок проведення перевірок страхувальників по коштах Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, прийняття рішень за їх результатами та процедуру їх оскарження, затвердженої постановою правління Фонду від 22.12.2010 №29, встановлено, що позапланові перевірки проводяться без попереднього повідомлення страхувальника за наявності такої підстави: за результатами аналізу даних, зазначених у звітності, заяві-розрахунку страхувальника по коштах Фонду, статистичних даних виявлено перевищення розміру середньоденної допомоги по тимчасовій непрацездатності, вагітності і пологах над розміром середньоденної заробітної плати.
Отже, відповідач має право перевіряти достовірність відомостей, поданих роботодавцем для отримання коштів Фонду до початку виплати коштів шляхом отримання відповідних відомостей від підприємства-страхувальника або державних органів.
Підстави та порядок проведення перевірки позивачем не оскаржуються.
Як вбачається з листа від 24.04.2020 №02-10/902, відповідачем не встановлено невідповідності розрахунку вимогам законодавства. Єдиною підставою неможливості прийняття рішення про фінансування заяви-розрахунку позивача від 17.01.2020 та надання матеріального забезпечення за рахунок коштів Фонду соціального страхування України, вказано те, що Мишко О.О. необгрунтовано нарахована та виплачена заробітна плата, оскільки вона не набула статусу помічника адвоката та права виконувати пов`язані з цим статусом дії на час виникнення страхового випадку, оскільки не мала посвідчення помічника адвоката встановлено зразка.
При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що посилання відповідача на наявність інших підстав для неможливості прийняття рішення про фінансування заяви-розрахунку позивача від 17.01.2020, зокрема щодо неможливості використання адвокатом найманої праці упродовж 2019 року з огляду на розмір його доходу за цей рік, не приймаються судом до уваги, оскільки такі підстави не були зазначені у відмові від 24.04.2020 №02-10/902, а отже і не були підставою для прийняття відповідного рішення. Судом можуть досліджуватися лише ті підстави, які прямо зазначені в оскаржуваних рішеннях.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 16 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат може мати помічників з числа осіб, які мають повну вищу юридичну освіту. Помічники адвоката працюють на підставі трудового договору (контракту), укладеного з адвокатом, адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням, з додержанням вимог цього Закону і законодавства про працю. 
Положення про помічника адвоката затверджується Радою адвокатів України.
Згідно пп. 2.1 п. 2 Положення про помічника адвоката, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 25.09.2015 №113 (далі - Положення №113) помічником адвоката може бути фізична особа, яка: 2.1.1. є громадянином України або іноземним громадянином, чи особою без громадянства, які у встановленому порядку отримали дозвіл на працевлаштування в Україні на посаду помічника адвоката; 2.1.2. має повну вищу юридичну освіту; 2.1.3. володіє державною мовою; 2.1.4. прослухала спеціальний курс-інструктаж введення в професію помічника адвоката у Вищій школі адвокатури НААУ.
          Відповідно до п. 4.1 Положення №113 особа, яка не має посвідчення помічника адвоката встановленого зразка та дані про яку не внесено до Єдиного реєстру адвокатів України, не має статусу помічника адвоката та права виконувати пов`язані з цим статусом дії.
          Згідно листа Ради адвокатів Чернігівської області від 01.04.2020 №25, 13.01.2020 адвокат ОСОБА_1 звернувся до Ради адвокатів Чернігівської області із заявою про доповнення відомостей ЄРАУ даними про помічника адвоката та видачу посвідчення помічника адвоката Мишко Ользі Олександрівні. Радою адвокатів Чернігівської області 07.02.2020 прийнято рішення про доповнення відомостей ЄРАУ даними про помічника адвоката Мишко О.О. та видачу посвідчення помічника адвоката. Адміністратором бази ЄРАУ 10.02.2020 здійснено внесення до ЄРАУ Ради адвокатів Чернігівської області відповідних відомостей про Мишко О.О. , а 13.02.2020 інформація була оприлюднена в ЄРАУ.
          В матеріалах справи міститься копія посвідчення помічника адвоката України №000060, видане Мишко О.О. 04.02.2020 Радою адвокатів Чернігівської області.
          Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується позивачем, Мишко О.О. на час настання страхового випадку не мала посвідчення помічника адвоката встановленого зразка, даних щодо неї не була внесено до Єдиного реєстру адвокатів України.
          У той же час, статтею 21 Кодексу законів про працю України встановлено, що трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
Приписами статті 48 Кодексу законів про працю України визначено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. 
Пункт 1.3.3. Положення №113 встановлює, що помічники адвоката працюють на підставі трудового договору (контракту), укладеного з адвокатом, адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням, з додержанням вимог Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» і законодавства України про працю. 
Згідно з пунктом 3.2. Положення адвокат, адвокатське бюро чи адвокатське об`єднання, які уклали трудовий договір з помічником адвоката (заявник), звертаються із заявою до ради адвокатів регіону про видачу посвідчення помічника адвоката та внесення відомостей про помічника адвоката до ЄРАУ. 
Відповідно до пункту 3.1. Положення рада адвокатів регіону вносить дані про помічника адвоката до ЄРАУ у відповідності до Порядку ведення ЄРАУ, затвердженого Радою адвокатів України, та в 30-ти денний строк із дня надходження заяви про внесення даних про помічника адвоката до ЄРАУ видає посвідчення помічника адвоката, яке згідно з пунктами 4.7. та 4.12 Положення підтверджує його особу та повноваження. 
Приписами пункту 8.4. Положення встановлено, що до стажу роботи помічником адвоката, що дає право на звільнення від проходження стажування, враховується стаж роботи помічником адвоката, якщо помічник працював на умовах повного робочого тижня, а роботодавцем за таку особу до державного бюджету України сплачувався єдиний соціальний внесок у встановленому законом порядку та розмірі. 
Цим же пунктом Положення визначено, що не зараховується як стаж роботи помічника адвоката, необхідний для звільнення від проходження стажування, робота особи на посаді помічника адвоката за сумісництвом та на умовах цивільно-правових договорів. 
Отже, ні Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», ні Положення про помічника адвоката, ні інші норми не вказують, що підставою для роботи помічником адвоката є наявність посвідчення помічника адвоката, а відповідно і не встановлюють, що перебіг початку роботи розпочинається з дати видачі посвідчення чи дати внесення даних про помічника адвоката до ЄРАУ. 
Поряд із тим, рішенням Ради адвокатів України від 26.02.2016 №7 надано роз`яснення, зокрема, що обчислення стажу роботи помічником адвоката для звільнення від проходження стажування, здійснюється відповідно до приписів законодавства України про працю, починаючи з дати початку роботи, визначеної трудовим договором (наказом про прийняття на роботу) між помічником та адвокатом (адвокатським бюро чи об`єднанням), при умові дотримання вимог Положення про помічника адвоката та Порядку ведення ЄРАУ.
Наведене дає підстави розрізняти поняття «статус помічника адвоката» та «робота помічником адвоката». Не маючи статусу помічника адвоката, але маючи повну вищу юридичну освіту, особа має право працювати помічником адвоката, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 16 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», зокрема на підставі трудового договору (контракту), укладеного з адвокатом.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 відповідно до наказу №1 від 07.10.2019 та контракту від 08.10.1019 була прийнята на роботу помічником адвоката ОСОБА_1 з 08.10.2019 з окладом 8000 грн., про що зроблено відповідний запис №3 у трудовій книжці працівника.
Також, відповідачем під час перевірки встановлено та зафіксовано у акті №49 від 06.02.2020, зокрема, що позивачем надавався для перевірки диплом серії НОМЕР_2 від 18.06.2011 про здобуття Видиборець О.О. ( Мишко О.О. ) повної вищої освіти за спеціальністю «Правознавство», а також що за рахунок коштів роботодавця ОСОБА_1 було сплачено єдиний соціальний внесок на заробітну плату Мишко О.О .
Отже, є необґрунтованим висновок відповідача про відсутність у Мишко О.О. статусу помічника адвоката, як такої обставини, що свідчить про відсутність права на виконання нею роботи за вказаною посадою, а прийняття позивачем такої особи на роботу за вказаною посадою є незаконним. 
При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що не може бути підставою для позбавлення застрахованої особи матеріального забезпечення у вигляді допомоги по вагітності та пологах, порушення страхувальником вимог законодавства про працю, оскільки відповідно до вищезазначених норм права, відповідач має право перевіряти саме достовірність відомостей, поданих роботодавцем для отримання коштів Фонду.
Державний контроль за дотриманням законодавства про працю, зокрема фізичними особами, які використовують найману працю покладено не на відповідача як органу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України, а на Державну службу України з питань праці згідно пп. 6 п. 4 Положення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 р. №96. 
Разом з тим, хоча висновки відповідача щодо неплатоспроможності позивача не зазначалися в оскаржуваній відмові, а отже не є предметом доказування у даній справі, колегія суддів вважає необхідним зазначити наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, дохід позивача від адвокатської діяльності (роботодавець) за 2019 рік складав загальну суму 20300,00 грн. При цьому, позивач працював лише останні чотири місяці року. В той же час загальні витрати позивача на найманого працівника за 2019 рік становили 18316,15 грн. з яких: 3372,43 грн. - сплата ЄСВ, 2914,03 грн. - податки і збори. Тобто, дохід позивача перевищував витрати з оплати праці найманому працівнику.
При цьому, знову ж таки, недоцільність найму працівника з огляду на невеликий дохід роботодавця не можуть оцінюватись відповідачем як органом виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України та мати наслідком відмову у фінансуванні за рахунок коштів Фонду допомоги по вагітності та пологах. 
Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв помилкове рішення про відмову у задоволенні позову.
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. 
Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Відповідно до пункту другого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
За змістом частини першої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, то оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню, а позов задоволенню.
Керуючись статтями 34, 243, 310, 317, 321, 325, 328, 329, 331 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Скасувати рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 01 липня 2020 року та ухвалити нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати протиправними дії Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області, які полягають у відмові призначити та виплатити ОСОБА_1 допомогу по вагітності та пологам у розмірах, зазначених в заяві-розрахунку від 17.01.2020, поданої ним на підставі листка непрацездатності серії АДЧ № 949669 від 04.12.2019. 
Зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області призначити та виплатити адвокату ОСОБА_1 допомогу по вагітності та пологам у розмірах, зазначених в заяві-розрахунку від 17.01.2020, поданої ним на підставі листка непрацездатності серії АДЧ № 949669 від 04.12.2019.
Присудити на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області (14014, місто Чернігів, вулиця Музична, будинок 1-А; код ЄДРПОУ 41316447) сплачений судовий збір у розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) грн. 30 коп.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної  скарги безпосередньо до Верховного Суду. В інших випадках постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя          Є.О. Сорочко

Суддя          А.Ю. Коротких

Суддя          І.В. Федотов 

Повний текст постанови складений 01.10.2020.