Ухвала
 
25 серпня 2020 року
місто Київ
 
справа № 520/4080/16
провадження № 61-7662ск20
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Погрібного С. О. розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 
на рішення Київського районного суду м. Одеси від 09 січня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 03 березня 2020 року 
у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 
про відшкодування моральної та майнової шкоди,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у липні 2020 року звернулися до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просять скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, ухвалити нове рішення по відмову у задоволенні позову. Зазначені рішення оскаржуються з підстав порушення норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права.
Касаційну скаргу подано без додержання вимог процесуального закону, чинного на момент звернення зі скаргою.
Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо заміни сторони виконавчого провадження після їх перегляду в апеляційному порядку.
За правилами частини другої статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України визначено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
Відповідно до підпункту 3 пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у пунктах 2 і 3 частини першої статті 389 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).
Підставами касаційного оскарження зазначених судових рішень заявники визначили:
-          неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права;
-          суд апеляційної інстанції розглянув справу за відсутності відповідача ОСОБА_1 .
Відповідно до підпункту 3 пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у пунктах 2 і 3 частини першої статті 389 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).
У поданій касаційній скарзі заявники на підтвердження наявності визначених процесуальним законом підстав оскарження рішень зазначають, що суд апеляційної інстанції розглянув справу за відсутності відповідача ОСОБА_1 .
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою.
Отже наведений пункт статті 411 ЦПК України визначає обов`язок суду касаційної інстанції скасувати судове рішення у разі, якщо справу розглянуто за відсутності сторони. Таке рішення Верховним Судом постановляється за умови неповідомлення учасника справи належним чином про дату, час і місце судового засідання.
Відповідно до змісту рішення суду апеляційної інстанції відповідачі, зокрема ОСОБА_1 повідомлений належним чином про дату, час і місце судового засідання.
Доводи касаційної скарги не містять посилань на неналежне повідомлення судом апеляційної інстанції відповідача ОСОБА_1 про дату, час і місце судового засідання.
За наведених обставин Верховний Суд визнає, що заявниками не наведено передбачених процесуальним законом підстав касаційного оскарження рішень судів першої та апеляційної інстанцій, а саме на підставі пункту 5 частини першої статті 411 ЦПК України.
Інших підстав, що передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України касаційного оскарження судових рішень, заявники не зазначили.
Верховний Суд констатує, що наведені обставини унеможливлюють відкриття касаційного провадження, є підставою для залишення касаційної скарги без руху.
Отже, заявники зобов`язані подати виправлену касаційну скаргу, в якій необхідно уточнити підстави касаційного оскарження рішень судів першої та апеляційної інстанцій відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України.
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, визначених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Суд роз`яснює, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві (частина третя статті 185 ЦПК України).
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 09 січня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 03 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відшкодування моральної та майнової шкоди, залишити без руху.
Надати для усунення зазначених недоліків строк до 25 вересня 2020 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                 С. О. Погрібний