ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2020 року 
м. Київ
справа № 640/5554/20
адміністративне провадження № К/9901/19231/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Єресько Л.О.,
суддів: Загороднюка А.Г.,  Соколова В.М., 
розглянувши у порядку письмового провадження у касаційній інстанції адміністративну справу № 640/5554/20
за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу
за касаційною скаргою ОСОБА_1 
на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 березня 2020 року, постановлену суддею Кузьменко В.А.
та постанову постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 липня 2020 року, ухвалену у складі колегії суддів: головуючого судді: Коротких А.Ю., суддів: Сорочка Є.О., Файдюка В.В.,

УСТАНОВИВ:
Суть спору
1. ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовом до Офісу Генеральної прокурора (далі - відповідач), де просив:
1.1. визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 21 грудня 2019 року №2074ц про звільнення позивача з посади старшого слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу управління з розслідування злочинів, вчинених працівниками, які ведуть боротьбу зі злочинністю, Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України на підставі пункту 9 частини 1 статті 51 Закону України "Про прокуратуру" з 24 грудня 2019 року; 
1.2. поновити позивача на рівнозначній посаді Офісу Генеральної прокурора; 
1.3. стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 24 грудня 2019 року по день винесення судом рішення про поновлення.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
2. Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 березня 2020 року, залишеною без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 липня 2020 року, адміністративний позов ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу залишено без розгляду.
3. Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і суд апеляційної інстанції, виходив з того, що ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2020 року відкрито провадження в адміністративній справі №240/366/20 за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. З вказаної ухвали слідує, що предметом позову в адміністративній справі № 240/366/20 є визнання протиправним та скасування наказу від 21 грудня 2019 року № 2074ц, поновлення позивача на рівнозначній посаді та стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Таким чином у провадженні Житомирського окружного адміністративного суду є справа про спір ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, тобто, між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що в свою чергою є підставою для залишення позовної заяви ОСОБА_1 залишити без розгляду на підставі пункту 3 частини першої статті 240 КАС України.
Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги та її рух у касаційній інстанції
4. 04 серпня 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 березня 2020 року про залишення позову без розгляду та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 липня 2020 року у справі № 640/5554/20.
5. Касаційну скаргу вмотивовано тим, що підстави позову у справі № 240/366/20 зовсім інші, а отже - це інший позов, право на звернення до суду з яким гарантоване статтею 55 Конституції України та передбачене чинним адміністративним процесуальним законодавством. Так, підставами позовних вимог у справі № 240/366/20, яка перебуває в провадженні Житомирського окружного адміністративного суду, є: неконкретність підстав та причин звільнення позивача (ліквідація чи реорганізація органу прокуратури або скорочення кількості прокурорів), що суперечить статті 8 Конституції України; відсутність посилання в оскаржуваному наказі Генерального прокурора на рішення кадрової комісії № 5 (ні дати, ні номера рішення про неуспішне проходження позивачем атестації цієї кадрової комісії № 5 в наказі не зазначено); на час видання оскаржуваного наказу були відсутні події, з якими законодавець пов`язує застосування положень пункту 9 частини 1 статті 51 Закону України «Про прокуратуру». Більше того, вказаний позов під час підготовчого засідання доповнено новим предметом, а саме вимогою про визнання протиправним та скасування рішення кадрової комісії № 5 від 4 грудня 2019 р. № 8, що підтверджується ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 8 квітня 2020 року, постановленою в порядку статті 243 КАС України. Таким чином, на думку скаржника, суди попередніх інстанцій порушили норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, яке полягало в тому, що суди по суті проігнорували положення частини п`ятої статті 160 КАС України, а саме не з`ясовано підстав позовних вимог у зазначеній справі, а тому неправильно застосовано до спірних правовідносин пункт 3 частини першої статті 240 КАС України.
6. Ухвалою Верховного Суду від 17 серпня 2020 року відкрито касаційне провадження за касаційної скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 березня 2020 року про залишення позову без розгляду та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 липня 2020 року у справі № 640/5554/20.
7. Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного адміністративного суду Єресько Л.О. від 09 вересня 2020 року закінчено підготовчі дії у справі та призначено касаційну скаргу до розгляду в порядку письмового провадження відповідно до статті 345 КАС України.
Позиція інших учасників справи 
8. Від відповідача 02 вересня 2020 року надійшов відзив на касаційну скаргу де просять касаційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 березня 2020 року про залишення позову без розгляду та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 липня 2020 року - без змін.
Оцінка висновків суду, рішення якого переглядається, та аргументів учасників справи 
9. Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, виходить із такого.
10. Відповідно до ухвали Верховного Суду від 17 серпня 2020 року касаційне провадження у справі відкрито з метою перевірки доводів касаційної скарги про порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, зокрема, пункту 3 частини першої статті 240 КАС України, що є підставою касаційного оскарження згідно з частиною четвертою статті 328 КАС України.
11. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо у провадженні цього або іншого суду є справа про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
12. Отже, якщо після відкриття провадження в адміністративній справі буде з`ясовано, що в провадженні цього або іншого суду вже є адміністративна справа про спір між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих же підстав, тоді суд повинен залишити позовну заяву без розгляду, оскільки не допускається розгляд двох однакових справ у різних провадженнях. При цьому, суд зобов`язаний співставити й порівняти три наведені вище елементи (сторони справи, предмет спору та його підстави) перед прийняттям такого процесуального рішення.
13. Зі змісту оскаржуваних судових рішень слідує, що ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 березня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі №640/5554/20 та призначено підготовче засідання.
14. 23 березня 2020 року (відповідно відмітки служби діловодства) представником відповідача подано клопотання про залишення позовної заяви без розгляду на підставі пункту 3 частини першої статті 240 Кодексу адміністративного судочинства.
15. Як встановлено судами попередніх інстанцій та слідує з матеріалів справи, предметом цієї адміністративної справи є визнання протиправним та скасування наказу відповідача від 21 грудня 2019 року № 2074ц про звільнення позивача з посади старшого слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу управління з розслідування злочинів, вчинених працівниками, які ведуть боротьбу зі злочинністю, Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України на підставі пункту 9 частини 1 статті 51 Закону України "Про прокуратуру" з 24 грудня 2019 року; поновлення позивача на рівнозначній посаді Офісу Генеральної прокурора; стягнення з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 24 грудня 2019 року по день винесення судом рішення про поновлення. 
16. Водночас, суди попередніх інстанцій встановили, що у провадженні Житомирського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2020 року перебуває справа № 240/366/20 за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, де позивач заявляє аналогічні позовні вимоги.
17. Крім того, як слідує із постановлених у справі № 240/366/20 ухвал Житомирського окружного адміністративного суду, які розміщені Єдиному державному реєстрі судових рішень та є у відкритому доступі, позивач оскаржує наказ відповідача від 21 грудня 2019 року № 2074ц про звільнення позивача з посади старшого слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу управління з розслідування злочинів, вчинених працівниками, які ведуть боротьбу зі злочинністю на підставі пункту 9 частини 1 статті 51 Закону України "Про прокуратуру" з 24 грудня 2019 року та просить поновити позивача на рівнозначній посаді Офісу Генеральної прокурора; стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 24 грудня 2019 року по день винесення судом рішення про поновлення.
18. З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про наявність правових підстав до залишення позовної заяви ОСОБА_1 у цій справі без розгляду.
19. В контексті доводів касаційної скарги колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
20. У широкому змісті підставою адміністративного позову визнаються обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. До таких обставин можна віднести такі юридичні факти, які підтверджують наявність або відсутність спірних правовідносин між сторонами та наявність порушення прав, свобод чи інтересів позивача.
21. При цьому, підставою позову можуть бути тільки юридичні факти, які тягнуть певні правові наслідки, а саме: виникнення, зміну та припинення правовідносин. Натомість фактичні дані справи до підстав позову не відносяться, оскільки такі лише підтверджують наявність або відсутність тих юридичних фактів, які складають підставу позову.
22. У цьому випадку предметом позову є скасування наказу, правовою підставою - невідповідність дій відповідача положенням Закону України "Про прокуратуру" при його прийнятті, а фактичними обставинами, з якими позивач пов`язує своє право вимоги, - безпідставність звільнення за пунктом 9 частини 1 статті 51 Закону України "Про прокуратуру", порушення порядку та процедури проходження прокурорами атестації та порушення процедури звыльнення.
23. Отже, заявляючи про наявність різних підстав позову у справі № 240/366/20 та у справі, що розглядається, позивач описує додаткові доводи на обґрунтування заявлених позовних вимог про скасування наказу, якими він міг доповнити свій первинний позов на підготовчій стадії розгляду справи. Такі обставини (фактично доводи) не утворюють нових підстав позову, на них можна акцентувати увагу суду під час дослідження іншої справи, й вони не зумовлюють необхідності заявляти новий позов.
24. Щодо доводів скаржника, що вказаний позов у справі № 240/366/20 під час підготовчого засідання доповнено новим предметом, а саме вимогою про визнання протиправним та скасування рішення кадрової комісії № 5 від 4 грудня 2019 р. № 8, що підтверджується ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 8 квітня 2020 року, колегія суддів вважає їх безпідставними, оскільки ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду у цій справі постановлено 25 березня 2020 року, тобто до постановлення зазначеної ухвали Житомирського окружного адміністративного суду та вказані обставини не могли бути взяті до уваги Окружним адміністративним судом міста Києва.
25. Посилання скаржника щодо неможливості в силу приписів статті 180 КАС України змінювати підстави позову у справі № 240/366/20 на стадії розгляду справи по суті колегія суддів вважає необгрунтовними з огляду на наступне.
26. Згідно частини першої статті 47 КАС України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 44 цього Кодексу, позивач має право на будь-якій стадії судового процесу відмовитися від позову. Позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.
27. Як слідує із постановлених у справі № 240/366/20 ухвал Житомирського окружного адміністративного суду, які розміщені Єдиному державному реєстрі судових рішень та є у відкритому доступі, ухвала про закінчення підготовчого засідання у вказаній справі Житомирським окружним адміністративним судом не постановлялася, отже позивач мав право подати заяву про зміну (доповнення) підстав позову.
28. Вказані доводи скаржника також спростовуються самим позивачем, який вказує на доповнення новим предметом позову у справі № 240/366/20, питання про яке вирішено судом під час підготовчого засідання та про що зазначено в ухвалі Житомирського окружного адміністративного суду від 8 квітня 2020 року.
29. Отже, доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій.
30. Таким чином колегією суддів не встановлено порушень судами попередніх інстанцій норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, внаслідок чого касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвалені судами рішення - без змін.
Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги.
31. За таких умов, колегія суддів, перевіряючи законність і обґрунтованість рішень судів попередніх інстанцій в межах доводів та вимог касаційної скарги, приходить до висновку, що суди попередніх інстанцій, ухвалили судові рішення з додержанням норм процесуального права.
32. Частиною першою статті 350 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
33. З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом апеляційної інстанції винесено законне і обґрунтоване рішення, постановлене з дотриманням норм процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення відсутні.
Висновки щодо розподілу судових витрат
34. З огляду на результат касаційного розгляду у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
2. Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 березня 2020 року про залишення позову без розгляду та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 липня 2020 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді	Л.О. Єресько  А.Г. Загороднюк   В.М. Соколов