ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2020 року 
м. Київ
справа № 808/2078/17
адміністративне провадження № К/9901/66232/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):
cудді-доповідача - Радишевської О. Р.,
суддів - Кашпур О. В., Уханенка С. А.
розглянув у попередньому судовому засіданні як суд касаційної інстанції адміністративну справу №  808/2078/17 
за позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України про визнання протиправним і скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення, провадження у якій відкрито
за касаційною скаргою Державної фіскальної служби України на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 14 березня 2018 року, прийняте у складі: головуючого судді Батрак І.В., суддів Калашник Ю.В., Конишева О.В., і постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26 липня 2018 року, ухвалену у складі: головуючого судді Дурасової Ю.В., суддів Божко Л.А., Лукманової  О.М.,
УСТАНОВИВ:
І. Суть спору
1.  ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся суду з позовом до Державної фіскальної служби України (далі - ДФС, відповідач) з вимогами визнати протиправним і скасувати наказ відповідача від 21 червня 2017 року №131-дс.
2. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржуваним наказом його було протиправно притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді попередження про неповну службову відповідність, адже в ньому відсутні посилання на конкретні факти порушень ним посадових чи службових обов`язків. Позивач доводив, що належним чином організував індивідуально-профілактичну роботу щодо запобігання корупції в Запорізькій митниці ДФС, у зв`язку з чим підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності не було.
ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи
3. Наказом ДФС України від 29 квітня 2016 року ОСОБА_1 призначено на посаду першого заступника Запорізької митниці ДФС.
4. Розпорядженням ДФС України від 06 лютого 2017 року №15-р Запорізькій митниці ДФС з метою встановлення причин та умов неналежного виконання керівництвом Запорізької митниці ДФС своїх службових обов`язків, що призвело до надзвичайної події, пов`язаної з відкриттям кримінального провадження за частиною третьою статті 368 Кримінального кодексу України за фактом отримання неправомірної вигоди завідувачем сектору класифікації товарів Управління адміністрування митних платежів Запорізької митниці ДФС ОСОБА_2, доручено провести у період з 06 лютого 2017 року по 20 березня 2017 року тематичну перевірку.
5. За результатами перевірки складено Акт від 20 березня 2017 року №702/99-99-22-03-01-21-2, у якому зазначено, що 24 листопада 2016 року слідчим військової прокуратури Запорізького гарнізону відкрито кримінальне провадження №42016080370000153, у межах якого було затримано завідувача сектору класифікації товарів Управління адміністрування митних платежів Запорізької митниці ДФС ОСОБА_2 Під час проведення особистого обшуку у ОСОБА_2 знайдено грошові кошти в сумі 5000 доларів США незаконної грошової винагороди, отриманої за розмитнення спеціального вантажного автомобіля та незаконну зміну коду товару.
6. Під час з`ясування причин та умов, що могли сприяти скоєнню ОСОБА_2 корупційного правопорушення, робочою групою було встановлено, що першим заступником начальника Запорізької митниці ДФС ОСОБА_1 не забезпечено контроль за діями підлеглих у робочий час і не вжито достатніх профілактичних заходів для запобігання корупційним проявам серед особового складу, що призвело до скоєння ОСОБА_2 корупційного злочину.
7. З урахуванням викладеного, робочою групою в акті тематичної перевірки зазначено про порушення першим заступником начальника Запорізької митниці ДФС ОСОБА_1 вимог пунктів 2.3, 2.6 розділу 2, пункт 4.1 розділу 4 Посадової інструкції першого заступника начальника Запорізької митниці від 16 листопада 2016 року та вимог підпункту 1.1 пункту 1 наказу ДФС від 13  березня 2015 року, унаслідок чого не забезпечено контроль за діями підлеглих у робочий час і не вжито достатніх профілактичних заходів щодо запобігання корупційним проявам серед особового складу, що призвело до скоєння ОСОБА_2 корупційного злочину.
8. Наказом ДФС від 21 червня 2017 року №131-дс першого заступника начальника Запорізької митниці ДФС ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді попередження про неповну службову відповідність у зв`язку з неналежним виконанням службових обов`язків, що виразилося в порушенні вимог пунктів 2.3, 2.6 розділу 2, пункт 4.1 розділу 4 Посадової інструкції першого заступника начальника Запорізької митниці ДФС від 16 листопада 2016 року та вимог підпункту 1.1 пункту 1 наказу ДФС від 13 березня 2015 року №167 «Про персональну відповідальність керівників підрозділів органів ДФС».
ІІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їхнього ухвалення
9. Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 14 березня 2018 року, залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду, адміністративний позов задоволено: визнано протиправним і скасовано наказ ДФС від 21 червня 2017 року №131-дс.
10. Задовольняючи адміністративний позов, суди попередніх інстанцій виходили з того, що в матеріалах справи є докази проведення на постійній основі в Запорізькій митниці ДФС профілактичних заходів щодо запобігання проявам корупції серед підлеглих керівників структурних підрозділів, за результатами яких складалися протоколи та проводилися відповідні заліки. 
11. Таким чином, суди попередніх інстанцій уважали, що позивачем вживалися заходи щодо профілактики корупційних правопорушень серед працівників підпорядкованого підрозділу.
12. Водночас суди попередніх інстанцій врахували, що ні в акті тематичної перевірки, ні в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності відповідачем не зазначено конкретних повноважень, які позивач повинен був в силу своїх службових обов`язків реалізувати, проте їх не реалізував, а їхня реалізація неодмінно запобігла б вчиненню корупційного злочину ОСОБА_2 
IV. Провадження в суді касаційної інстанції
13. У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати їхні рішення та прийняти нове, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити.
14. На обґрунтування вимог касаційної скарги скаржник зазначив, що суди попередніх інстанцій дійшли помилкових висновків про недоведеність матеріалами дисциплінарного провадження факту вчинення позивачем дисциплінарного проступку.
15. Скаржник наполягає на тому, що акт тематичної перевірки, оскаржуваний наказ повністю розкривають зміст дисциплінарного проступку та дозволяють беззаперечно з`ясувати, в чому саме полягає невжиття достатніх профілактичних заходів щодо запобігання корупційним проявам.
16. Скаржник доводить, що в акті тематичної перевірки зазначено, що позивач не забезпечив контролю за діями підлеглих у робочий час і не вжив достатніх профілактичних заходів щодо запобігання корупційним проявам серед особового складу, що призвело до скоєння ОСОБА_2 корупційного злочину.
17. Як зазначає скаржник, ці обставини підтверджуються відсутністю контролю за обізнаністю з антикорупційним законодавством та не проведенням особистих бесід, передбачених законом та антикорупційною програмою, затвердженою в Запорізькій митниці ДФС.
18. Позивач правом подати відзив на касаційну скаргу не скористався.
19. За наслідками автоматизованого розподілу касаційну скаргу передано на розгляд колегії суддів: судді-доповідачу Бевзенку В.М., суддям Шарапі В.М., Данилевич В.М.
20. Ухвалою Верховного Суду від 27 листопада 2018 року відкрито касаційне провадження за вказаною скаргою.
21. Розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду - від 06 травня 2020 року, у зв`язку зі зміною спеціалізації та введенням до іншої судової палати судді-доповідача в цій справі, призначений повторний автоматизований розподіл указаної касаційної скарги.
22. За наслідками повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 травня 2020 року касаційну скаргу передано на розгляд колегії суддів: судді-доповідачу Радишевській  О.Р., суддям Кашпур  О.В., Уханенку  С.А.
V. Джерела права та акти їхнього застосування
23. 08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», яким до окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України, у тому числі щодо меж касаційного перегляду, унесені зміни.
24. Водночас пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону від 15 січня 2020 року №460-IX передбачено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
25. З урахуванням викладеного, розглядаючи цю справу, Суд керується положеннями Кодексу адміністративного судочинства України, що діяли до набрання чинності змін, унесених Законом України від 15 січня 2020 року №  460-IX.
26. Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
27. Правовий статус державних службовців, підстави та порядок притягнення їх до дисциплінарної відповідальності, а також її види передбачено Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року №889-VІІІ (далі - Закон №889-VІІІ).
28. Відповідно до частин першої-третьої статті 5 Закону №  889-VIII правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби. Відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом. Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.
29. Статтею 64 Закону №  889-VIII передбачено, що за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.
30. Відповідно до частини першої статті 65 Закону №889-VIII підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.
31. Згідно із частиною першою статті 66 Закону № 889-VIII до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення: 1)  зауваження; 2) догана; 3) попередження про неповну службову відповідність; 4) звільнення з посади державної служби.
32. Частиною 6 указаної статті передбачено, що дисциплінарні стягнення, передбачені пунктами 2-4 частини першої цієї статті, накладаються виключно за пропозицією Комісії, за поданням дисциплінарної комісії.
33. Відповідно до частин 1-3 статті 67 Закону №  889-VІІІ дисциплінарне стягнення має відповідати характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та ступеню вини державного службовця. Під час визначення виду дисциплінарного стягнення необхідно враховувати характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов`язків.
34. Обставинами, що пом`якшують відповідальність державного службовця, є: 1)  усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку; 2) попередня бездоганна поведінка та відсутність дисциплінарних стягнень; 3) високі показники виконання службових завдань, наявність заохочень та урядових відзнак, урядових і державних нагород; 4) вжиття заходів щодо попередження, відвернення або усунення настання тяжких наслідків, які настали або можуть настати в результаті вчинення дисциплінарного проступку, добровільне відшкодування заподіяної шкоди; 5)  вчинення проступку під впливом погрози, примусу або через службову чи іншу залежність; 6)  вчинення проступку внаслідок неправомірних дій керівника.
35. Під час застосування дисциплінарного стягнення можуть враховуватися також інші, не зазначені у частині другій цієї статті, обставини, що пом`якшують відповідальність державного службовця.
36. Згідно із частиною першою статті 74 Закону №889-VІІІ дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню тяжкості вчиненого проступку та вини державного службовця. Під час визначення виду стягнення необхідно враховувати характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до служби.
37. Частинами першою, другою статті 75 Закону №889-VІІІ передбачено, що перед накладенням дисциплінарного стягнення суб`єкт призначення повинен отримати від державного службовця, який притягається до дисциплінарної відповідальності, письмове пояснення.
38. Пояснення державного службовця має відображати час, місце, обставини та причини вчинення ним дисциплінарного проступку, його усвідомлення чи заперечення провини, а також інші питання, які мають значення у справі.
39. Відповідно до частини другої статті 77 Закону № 889-VIII у рішенні про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення, яке оформляється наказом (розпорядженням), зазначаються найменування державного органу, дата його прийняття, відомості про державного службовця, стислий виклад обставин справи, вид дисциплінарного проступку і його юридична кваліфікація, вид застосованого дисциплінарного стягнення.
VI. Позиція Верховного Суду
40. Дисциплінарне стягнення - це передбачена законом міра примусу, що застосовується суб`єктом призначення до державного службовця, який порушив службову дисципліну, тобто вчинив дисциплінарний проступок.
41. Для застосування дисциплінарного стягнення уповноваженому органу необхідно встановити наявність протиправної поведінки державного службовця, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ними і поведінкою особи, що притягається до відповідальності. У свою чергу протиправність поведінки полягає у порушенні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.
42. Зі змісту акту тематичної перевірки та наказу ДФС від 21 червня 2017 року №131-дс випливає, що об`єктивна сторона дисциплінарного проступку, вчиненого позивачем, полягала в неналежному контролі за діями підлеглих у робочий час і невжиття достатніх профілактичних заходів щодо запобігання корупційним проявам серед особового складу, що призвело до скоєння ОСОБА_2 корупційного злочину.
43. Як установили суди попередніх інстанцій, суть указаного порушення полягала в тому, що індивідуально-профілактична робота з попередження та виявлення корупційних ризиків, проведена позивачем у межах його повноважень, виявилася неефективною, адже не мала впливу на підлеглих і в кінцевому результаті не змогла стати дієвим запобіжником вчиненню корупційних правопорушень.
44. Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що викладені в акті тематичної перевірки обставини затримання завідувача сектору класифікації товарів Управління адміністрування митних платежів Запорізької митниці ДФС ОСОБА_2 за підозрою у вчиненні злочину, склад якого передбачений частиною третьою статті 368 Кримінального кодексу України, не дають можливості з`ясувати, який конкретно службовий чи посадовий обов`язок у сфері контролю за профілактикою і запобіганням корупційних правопорушень на митниці позивачем не виконано належним чином.
45. Як правильно з`ясували суди попередніх інстанцій, акт тематичної перевірки не містить посилань на конкретні профілактичні заходи (лекція, бесіда, заняття з антикорупційного законодавства тощо), яких позивач унаслідок неналежного виконання посадових обов`язків не вжив, але які неодмінно запобігли б вчиненню злочину ОСОБА_2 
46. Водночас, як установлено судами попередніх інстанцій, в Управлінні адміністрування митних платежів Запорізької митниці ДФС на постійній основі проводилися заходи з профілактики, попередження та виявлення корупційних ризиків, за результатами яких складалися протоколи.
47. Суди попередніх інстанцій правильно зазначили про те, що сам лише факт того, що вжитті позивачем у межах його повноважень профілактичні заходи не мали впливу на завідувача сектору класифікації товарів Управління адміністрування митних платежів Запорізької митниці ДФС ОСОБА_2, якому було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого частиною третьою статті 368 Кримінального кодексу України, є недостатнім для притягнення його до дисциплінарної відповідальності.
48. Доводи касаційної скарги також зводяться до тверджень про порушення завідувача сектору класифікації товарів Управління адміністрування митних платежів Запорізької митниці ДФС ОСОБА_2 вимог митного законодавства під час митного оформлення товарів і не містять аргументів на користь висновків акта тематичного розслідування про невиконання позивачем як першим заступником начальника Запорізької митниці ДФС посадових обов`язків.
49. За викладених обставин Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що службовим розслідуванням не доведено вчинення позивачем конкретних порушень службової дисципліни.
50. Отже, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильних висновків про незаконність оскаржуваного наказу ДФС від 21 червня 2017 року №131-дс й про необхідність його скасування.
51. Водночас аргументи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, не спростовують висновків судів попередніх інстанцій і свідчать про незгоду скаржника із правовою оцінкою судами обставин справи, установлених у процесі її розгляду.
52. Положеннями частини першої статті 341 КАС України (у редакції, чинній до 08 лютого 2020 року) визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
53. Відповідно до частини другої статті 341 КАС України (у редакції, чинній до 08 лютого 2020 року) суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
54. Згідно з частиною першою статті 350 КАС України (у редакції, чинній до 08  лютого 2020 року) суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
55. Переглянувши оскаржувані судові рішення в межах заявлених вимог касаційної скарги, Суд уважає, що висновки судів попередніх інстанцій у цій справі є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для їхнього скасування чи зміни відсутні.
VII. Судові витрати
56. Ураховуючи результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати не розподіляються.
57. Керуючись статтями 3, 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
58. Касаційну скаргу Державної фіскальної служби України залишити без задоволення.
59. Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 14 березня 2018 року та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26 липня 2018 року у справі №808/2078/17 залишити без змін.
60. Судові витрати не розподіляються. 
61. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач:                                                                                О.Р. Радишевська
Судді:                                                                                                    О.В. Кашпур
                                                                                                    С.А. Уханенко