УХВАЛА

17 серпня 2020 року 

Київ

справа №420/4877/19

адміністративне провадження №К/9901/19172/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Соколова В.М.,
суддів: Єресько Л.О.,  Загороднюка А.Г., 
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2020 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28 травня 2020 року у справі №420/4877/19 за позовом ОСОБА_1 до Одеської обласної державної адміністрації, треті особи: Головне управління Держпродспоживслужби в Одеській області, Приватне підприємство «Яна», про визнання зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди,

УСТАНОВИВ:
03 серпня 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2020 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28 травня 2020 року у справі №420/4877/19.
За правилами частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам процесуального закону, Верховний Суд вважає за необхідне залишити її без руху з огляду на таке.
За приписами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті                328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті                328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає порушення норм процесуального права чи неправильне застосування процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).
Отже, системний аналіз наведених положень КАС України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.
Вперше касаційну скаргу позивачем було подано 01 липня 2020 року.
Ухвалою Верховного Суду від 08 липня 2020 року касаційну скаргу залишено без руху. Скаржнику надано строк для усунення недоліків касаційної скарги шляхом подання до суду виправленої касаційної скарги із зазначенням підстав касаційного оскарження, відповідно до положень частини четвертої статті 328 та пункту 4 частини другої статті 330 КАС України.
Ухвалою Верховного Суду від 17 липня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 повернуто, оскільки уточнена касаційна скарга також не містила підстав касаційного оскарження, відповідно до положень частини четвертої статті 328 та пункту 4 частини другої статті 330 КАС України.
При цьому, скаржнику було роз`яснено, що зазначена ним підстава касаційного оскарження «згідно з положеннями пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС у т.ч. підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права» не береться судом до уваги, оскільки частина друга та третя статті 328 КАС України містить перелік ухвал суду першої та апеляційної інстанції, які, за дотримання вимог частини четвертої статті 328 та пункту 4 частини другої статті 330 КАС України, можуть бути оскаржені у касаційному порядку. Однак, позивачем оскаржуються судові рішення, відповідно до частини першої статті 328 КАС України, а саме рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2020 року та постанова П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28 травня 2020 року.
У повторно поданій касаційній скарзі скаржником так і не усунуто недоліків в частині належного викладення підстав касаційного оскарження.
Зміст касаційної скарги фактично дублює зміст попередньо поданої касаційної скарги. З тексту повторно поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що скаржник лише формально зазначає підставою для оскарження судових рішень в касаційному порядку пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України, без будь-якого посилання на постанову Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У повторно поданій касаційній скарзі позивач так і не зазначає, яку саме норму права застосовано по-іншому, ніж у постановах/постанові Верховного Суду. Не зазначено й обґрунтувань, у чому полягає подібність правовідносин.
Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, з посиланням лише на практику Європейського суду з прав людини та, усупереч вимогам КАС, не містить чітких посилань на підстави касаційного оскарження зазначені у частині четвертій статті 328 КАС України. 
З урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження або їх некоректне (помилкове) визначення, або визначення безвідносно до предмета спору у конкретній справі, у якій подається касаційна скарга, може унеможливити в подальшому її розгляд.
Згідно з частиною другою статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
Враховуючи викладене, касаційна скарга має бути залишена без руху із встановленням скаржнику строку для виправлення вказаних недоліків шляхом подання до суду касаційної інстанції уточненої касаційної скарги із зазначенням підстав для касаційного оскарження судових рішень, з чітким посиланням на пункти частини четвертої статті 328 КАС України, що саме є підставою для касаційного оскарження та з наданням обґрунтувань, визначених пунктом 4 частини 2 статті               330 КАС України.
Керуючись статтями 169, 330, 332 КАС України,

УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2020 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28 травня 2020 року у справі №420/4877/19 залишити без руху.
Надати скаржнику строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, зазначених у мотивувальній частині ухвали.
Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк касаційна скарга буде повернута.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не оскаржується.

...........................

...........................

...........................
В.М. Соколов
Л.О. Єресько 
А.Г. Загороднюк
Судді Верховного Суду