КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

  Справа №755/14878/19                                                                            Головуючий у І інстанції Гончарук В.П.
  Провадження №22-ц/824/953/2020                                                        Головуючий у 2 інстанції Голуб С.А.
 
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
22 червня 2020року колегія суддів судової палати у цивільних справах Київського апеляційного суду у складі:
 
судді-доповідача                   Голуб С.А.,  
          суддів:                                   Ігнатченко Н.В., Таргоній Д.О., 
         за участі секретаря                 Сакалоша Б.В.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в м. Києві апеляційні скарги ОСОБА_1 та приватного виконавця Виконавчого округу м. Києва Телявського Анатолія Миколайовича на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця Виконавчого округу м. Києва Телявського Анатолія Миколайовича, заінтересована особа: ОСОБА_2 ,
 
ВСТАНОВИЛА:
 
У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії приватного виконавця, посилаючись на те, що приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Телявським Анатолієм Миколайовичем 06 серпня 2019 року, відкрито виконавче провадження №59727672 по примусовому виконанню виконавчого листа №755/17383/18 від 12 липня 2019 року, виданого Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 921791,80 грн., інфляційні збитки у розмірі 158 845,28 грн., три відсотки річних у розмірі 39 994,96 грн. та судові витрати у розмірі 8 810,00 грн., а всього на загальну суму 1 129 442   гривні 04 копійки.
Постановою приватного виконавця Телявського А.М. від 06 серпня 2019 року накладено арешт на грошові кошти, що знаходяться на рахунках усіх банків України.
Постановою приватного виконавця Телявського А.М. від 16 серпня 2019 року повторно накладено арешт на грошові кошти, що знаходяться на рахунках усіх банків України.
В ПАТ «Державний ощадний банк України» боржнику відкрито поточний рахунок № НОМЕР_1 для зарахування пенсії. За вказаним виконавчим провадженням 05 вересня 2019 року ПАТ «Державний ощадний банк України» на підставі постанови приватного виконавця Телявського А.М. списав з карткового рахунку боржника ОСОБА_1 100% пенсії в розмірі 3753,47 грн.
Тому дії приватного виконавця по арешту та стягненню з боржника 100% пенсії протирічать ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки накладення арешту на рахунок боржника відповідно до постанов приватного виконавця від 06 серпня 2019 року та 16 серпня 2019 року, що відкритий у ПАТ «Державний ощадний банк України», унеможливлює отримання боржником залишкових коштів, після стягнення 20% пенсії в порядку виконання рішення суду.
На підставі викладеного, боржник 09 вересня 2019 року, звернувся до приватного виконавця Телявського А.М. з вимогою зняти арешт з рахунку, відкритого ПАТ «Державний ощадний банк України» на ім`я боржника для зарахування пенсії. Однак, ніякої відповіді на таку вимогу від виконавця не надійшло.
З урахуванням зазначеного у скарзі, ОСОБА_1 просив суд першої інстанції визнати незаконними дії приватного виконавця Виконавчого округу міста Києва Телявського Анатолія Миколайовича, щодо арешту коштів, які знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 відкритому в ПАТ «Державний ощадний банк України» для зарахування пенсії; зняти арешт з даного рахунку, відкритого на ОСОБА_1 .
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2019 року скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця задоволено частково.
Визнано неправомірною постанову приватного виконавця Виконавчого округу міста Києва Телявського Анатолія Миколайовича про арешт коштів боржника по виконавчому провадженні №59727672 від 06 серпня 2019 року в частині накладення арешту на кошти пенсії, що знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 в ПАТ «Державний ощадний банк України», який відкритий на ім`я ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .
В решті заявлених вимог відмовлено.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду в частині незадоволених вимог скарги, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.
В доводах апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у скасуванні арешту коштів, що містяться на рахунку призначеному для виплати пенсії, оскільки визнаючи неправомірною постанову приватного виконавця Виконавчого округу міста Києва Телявського Анатолія Миколайовича про арешт коштів боржника по виконавчому провадженні №59727672 від 06 серпня 2019 року в частині накладення арешту на кошти пенсії, що знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 в ПАТ «Державний ощадний банк України», який відкритий на ім`я ОСОБА_1 суд першої інстанції повинен був зобов`язати приватного виконавця скасувати такий арешт коштів.
Таким чином права ОСОБА_1 залишилися не поновленими. 
         На підставі викладеного в апеляційній скарзі, ОСОБА_1 просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні скарги та ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення скарги на дії приватного виконавця.
         Також не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції від 24 жовтня 2019 року, приватний виконавець Виконавчого округу м. Києва Телявський А.М. подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.
         В доводах апеляційної скарги приватний виконавець Телявський А.М. зазначає, що винесення постанови про арешт коштів боржника ОСОБА_1 не підпадає під перелік рахунків, накладення арешту на які або звернення стягнення на які заборонено законом. Дії приватного виконавця не суперечать вимогам ст.ст. 48, 73 Закону України «Про виконавче провадження», а постанова про арешт коштів боржника винесена з метою забезпечення реального виконання боржником судового рішення.
         Окрім того, не відповідає дійсним обставинам справи твердження ОСОБА_1 про 100% списання пенсії в розмірі 3753 грн. 47 коп. з рахунку, який відкритий в ПАТ «Державний ощадний банк України», оскільки приватним виконавцем було накладено лише арешт коштів боржника, вимога про списання коштів боржника до ПАТ «Державний ощадний банк України» приватним виконавцем не надсилалася.
         Всі інші доводи апеляційної скарги зводяться до викладу письмових пояснень, які були надані суду першої інстанції та були предметом дослідження під час розгляду скарги на дії приватного виконавця судом першої інстанції.
         На підставі викладеного в апеляційній скарзі, приватний виконавець Виконавчого округу м. Києва Телявський А.М. просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця.
В порядку визначеному ст. 360 ЦПК України, відзиви на апеляційні скарги у письмовій формі на адресу суду апеляційної інстанції не надходили.
Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
В судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Кобилецький В.В. підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, проти задоволення апеляційної скарги приватного виконавця Телявського А.М. заперечував.
Представник приватного виконавця Виконавчого округу м. Києва Телявського А.М. адвокат Коваленко Т.А. підтримала апеляційну скаргу Телявського А.М. та просила її задовольнити, проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 заперечувала.
         Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційних скарг доходить висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає до задоволення, а апеляційна скарга приватного виконавця Виконавчого округу м. Києва Телявського А.М. підлягає до задоволення виходячи з такого.
         Судом першої інстанції встановлено, що приватним виконавцем виконавчого округу міста Київ Телявським Анатолієм Миколайовичем 06 серпня 2019 року відкрито виконавче провадження №59727672 по примусовому виконанню виконавчого листа №755/17383/18 від 12 липня 2019 року, виданого Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошових коштів у розмірі 921 791,80 грн., інфляційні збитки у розмірі 158 845,28 грн., три відсотки річних у розмірі 39 994,96 грн. та судові витрати у розмірі 8 810,00 грн., а всього на загальну суму 1 129 442 ( гривні 04 копійки.
Постановою приватного виконавця Телявського А.М. від 06 серпня 2019 року в межах виконавчого провадження №59727672, накладено арешт на грошові кошти, що знаходяться на рахунках ОСОБА_1 усіх банків України.
Постановою приватного виконавця Телявського А.М. від 16 серпня 2019 року в межах виконавчого провадження №59727672, повторно накладено арешт на грошові кошти, що знаходяться на рахунках усіх банків України.
В ПАТ «Державний ощадний банк України» боржнику відкрито поточний рахунок № НОМЕР_1 для зарахування пенсії.
Задовольняючи частково скаргу на дії приватного виконавця суд першої інстанції виходив з того, що накладення арешту на пенсійний рахунок боржника № НОМЕР_1 в ПАТ «Державний ощадний банк України», унеможливлювало своєчасну виплату пенсії, що призвело до порушення конституційних прав заявника.  Однак суд не вправі підміняти орган виконавчої служби та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань про зняття арешту з коштів боржника, які законодавством віднесені до компетенції приватного виконавця.
         Суд апеляційної інстанції не погоджується із висновками суду в частині визнання дій приватного виконавця неправомірними виходячи з такого.
         Згідно зі ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлені обов`язки та права приватного виконавця. Так статтею передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. 
Також виконавець має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.
Положеннями ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.
Відповідно до ч. 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.
Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5 передбачено, що на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт, про що виноситься постанова виконавця, в якій зазначається: сума коштів, яка підлягає арешту, з урахуванням вимог за виконавчим документом; стягнення виконавчого збору, витрати виконавчого провадження, штрафи, накладені на боржника під час виконавчого провадження; основна винагорода приватного виконавця та вказуються реквізити рахунку, на якому знаходяться кошти, що на які накладається арешт, або зазначається, що арешт поширюється на кошти на всіх рахунках боржника, у тому числі тих, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів.
Як вбачається із постанови про арешт коштів боржника від 06 серпня 19 року приватний виконавець Телявський А.М. наклав арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках у всіх банках України (зазначений перелік банків), а  також інших відкритих рахунках, а також кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику (а.с.3).
Тобто постанова містила вказівку про нерозповсюдження її дії на спеціальні рахунки, арешт яких забороняється. До таких рахунків відноситься і пенсійний рахунок.
Таким чином, після отримання  цієї постанови саме Банк зобов`язаний був відповідно до вимог ч.3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на такому рахунку.
Як вбачається із матеріалів справи, банк не виконав покладений на нього ч.3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» обов`язок.
З врахуванням наведеного, судова колегія не погоджується із судом першої інстанції в тому, що приватним виконавцем Телявським А.М. були порушені вимоги ст.ст. 18, 52 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки ним в постанові було зазначено про те, що на спеціальні рахунки арешт не накладається.
Відповідно до пункту 1 частини четвертої статі 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.
В матеріалах справи  відсутні докази, що ОСОБА_1 надавав приватному виконавцю інформацію щодо  того, що ним арештований пенсійний рахунок боржника.
         Як вбачається із матеріалів справи 09 вересня 2019 року представник боржника адвокат Кобилецкий В.В. звернувся із заявою до приватного виконавця Телявського А.М. в якій вимагав зняти арешт з рахунку, відкритого в АТ «Ощадбанк» на ім`я ОСОБА_1 для зарахування пенсії.
Однак, до заяви він не надав доказів того, що у вказаному банку у боржника відкритий рахунок, не вказав номер рахунку, не надав доказів того, що цей рахунок пенсійний. За таких обставин у приватного виконавця не було підстав для зняття арешту.
Лише до суду ОСОБА_1 надав договір між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 від 04 листопада 2013 року про відкриття та обслуговування рахунку «Пенсійний».
Таким чином виконавець не мав документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом, а тому не мав підстав для зняття арешту.
Судова колегія звертає увагу також на те, що заявник не надав до матеріалів справи доказів наявності арешту на пенсійному рахунку, а також неможливості користування цим рахунком.
Так в матеріалах справи є роздруківка, посвідчена печаткою Ощадбанку про те, що 05.09.2019 виконана успішно операція, сума операції 3735,47 грн. і вказаний номер рахунку позивача. Однак такий доказ не містить інформації, яка беззаперечно доводить ті обставини, що пенсійний рахунок позивача арештований і він не може ним користуватись.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявним в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Враховуючи наведене та доводи апеляційної скарги Телявського А.М. , колегія суддів доходить висновку про скасування ухвали суду в частині задоволення вимог про визнання незаконними дій приватного виконавця з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні скарги. В іншій частині ухвала суду підлягає залишенню без змін. 
Керуючись  ст.ст.  367, 369, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів
 
П О С Т А Н О В И Л А:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу приватного виконавця Виконавчого округу м. Києва Телявського Анатолія Миколайовича задовольнити.
Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця Виконавчого округу м. Києва Телявського Анатолія Миколайовича, заінтересована особа: ОСОБА_2 скасувати в частині визнання неправомірною постанови приватного виконавця про арешт коштів боржника і в цій частині ухвалити нове рішення. 
В задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання незаконним дій приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Телявського Анатолія Миколайовича про арешт коштів, які знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 відкритого в ПАТ «Державний ощадний банк України» для зарахування пенсії відмовити.
В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 23 червня 2020 року.

Суддя-доповідач

Судді: