ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 826/5292/18                                         Прізвище судді (суддів) першої інстанції: 
                                                                                                                    Донець В.А.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

09 липня 2020 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді          Костюк Л.О.;                    
суддів:                                Бужак Н.П., Кобаля М.І.;
за участю секретаря:      Несін К.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від   18 березня 2020 року (розглянута у відкритому судовому засіданні, м. Київ, дата складання повного тексту рішення - 05 березня 2020 року) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фуд Сервіс Солюшн» до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, - 

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2018 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фуд Сервіс Солюшн» (далі - позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування в повному обсязі податкових повідомлень-рішень від 15.12.2017 №00009721402, №00009691402, №00009711402, прийняті Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві.
Позовну заяву обґрунтовано тим, що під час перевірки податковий орган необґрунтовано дійшов висновку про «нереальність» господарських операцій позивача із ТОВ «Продуктсоюз», ТОВ «Синтез-Профіт» та ТОВ «Аман Агро». За твердженням представника позивача, такі висновки контролюючого орану спростовуються первинними документами, які досліджувались під час проведення перевірки та додані до позову. 
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від   18 березня 2020 року позов задоволено повністю.
Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 15 грудня 2017 року №00009721402, №00009691402, №00009711402.
Не погоджуючись з вказаною постановою, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати рішення з мотивів неповного з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
З огляду на те, що сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, проте у судове засідання не з`явилися, колегія суддів, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 311, ч.2 ст. 313 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.
У відповідності до ст.308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
22 травня 2020 року на поштову адресу Шостого апеляційного адміністративного суду від Головного управління ДФС у м. Києві надійшло клопотання про усунення недоліків та заміну сторони у справі її правонаступником, а саме Головне управління ДФС у м. Києві замінити на Головне управління ДПС у м. Києві.
Необхідність здійснення заміни відповідача у справі обґрунтоване припиненням діяльності органів Державної фіскальної служби України.
Відповідно до ч. 1 ст. 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.
Надаючи правову оцінку клопотанню Головного управління ДФС у м. Києві про заміну відповідача у справі на його правонаступника, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Так, постановою від 06.03.2019 №227 «Про затвердження положень про Державну податкову службу України та Державну митну службу України» було затверджено положення про Державну податкову службу України. Розпорядженням КМУ від 21.08.2019 №682-р було погоджено забезпечення Здійснення Держаною податковою службою покладених на неї постановою КМУ від 06.032019 №227 функцій і повноважень Державною фіскальної служби, що припиняється, з реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
28.08.2019 року Державною податковою службою України на підставі вище зазначених було винесено наказ № 36 «Про початок діяльності Державної податкової служби України» відповідно до якого ДПС України почало виконання функцій і повноважень ДФС України що припиняється, з реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового законодавства а також законодавства з питань сплати єдиного внеску та законодавства з інших питань, контроль за дотриманням якого покладено на ДПС
Постановою КМ України «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» від 19.06.2019 року за № 537 постановлено реорганізувати деякі територіальні органи Державної фіскальної служби шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної податкової служби за переліком згідно з додатком 2, зокрема: ГУ ДФС у м. Києві приєднати до ГУ ДПС у м. Києві.
Таким чином, організацією, яка уповноважена на виконання функцій ДПС Украіни є Головне управління ДПС у м. Києві з обсягом прав та повноважень, визначених Податковим кодексом України. Вказана юридична особа є правонаступником відповідача - ГУ ДФС у м. Києві.
Правонаступництво у сфері управлінської діяльності органів державної влади (публічне правонаступництво) передбачає повне або часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого або внаслідок припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 12 червня 2018 року у справі № 2а-23895/09/1270.
Тобто, починаючи з серпня 2019 року у Головного управління ДПС у м. Києві виникли підстави для звернення до суду з клопотанням про здійснення заміни відповідача у справі у зв`язку з припиненням здійснення повноважень Головного управлінням ДФС у м. Києві.
Відтак, Головним управлінням ДФС у м. Києві підтверджено наявність підстав, визначених ст. 52 КАС України, для здійснення заміни відповідача її правонаступником. 
У зв`язку з цим колегія суддів вважає за необхідне задовольнити подане клопотання та здійснити заміну відповідача у порядку процесуального правонаступництва з Головного управлінням ДФС у м. Києві на Головне управління ДПС у м. Києві.
Окрім зазначеного, 08 липня 2020 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від Головного управління ДПС у м. Києві надійшло клопотання про оголошення перерви у справі.
Подане клопотання обґрунтована тим, що з 12.03.2020 року по 22 травня 2020 року на всій території України встановлено карантин (відповідно до постанови КМУ №211 від 11.03.2020 року № 211«Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»). 
Також зазначає, що постановою КМУ від 20.05.2020 року №392 «Про становлення карантину з метою запобігання на території України гострої распіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» дія карантину була продовжена до 31.07.2020 року.
Тому враховуючи, що рішення, винесені у судових спорах, пов`язаних зі здійсненням податковими органами своїх функцій, безпосередньо пов`язані з наповненням Державного бюджету України та місцевих бюджетів територіальними громадами, а також важливістю для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі, дотриманням принципу змагальності сторін, забезпечення реалізації суб`єктом владних повноважень права на участь у судових засіданнях. Вказує, що з урахуванням вищезазначеного, задля збереження громадської безпеки, унеможливлення поширення коронавірусу, збереження здоров`я та життя громадян України, а також з метою забезпечення належного представництва інтересів ГУ ДПС у м. Києві та просить перенести розгляд справи на іншу дату. 
Перевіривши матеріали справи та подане клопотання про перенесення розгляду справи, колегія суддів вважає, що подане клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Порядок відкладення розгляду справи або оголошення перерви в її розгляді передбачено ст. 223 КАС України.
При цьому даною статтею передбачено підстави для відкладення розгляду справи або оголошення перерви в судовому засіданні.
Так, колегія суддів звертає увагу на те, що постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11 березня 2020 р. № 211 установлено з 12 березня 2020 р. до 22 травня 2020 р. на всій території України карантин. 
На підставі постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 р. № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів» дія карантину була продовжена  22  2020 .  22  2020 ., шляхом введення з 21.05.2020 р. адаптивного карантину.
Постановою КМУ від 20.05.2020 року №392 «Про становлення карантину з метою запобігання на території України гострої распіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» дія карантину була продовжена до 31.07.2020 року.
Та, постановою Кабінету Міністрів України від 17.06.2020 року продовжив дію адаптивного карантину до 31 липня 2020 року.
Колегія суддів зазначає, що судове засідання ухвалами суду апеляційної інстанції від 01.06.2020 року було призначено на 09.07.2020 року, після запровадження на території України адаптивного карантину, та до прийняття нової постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2020 року.
Також, колегія суддів звертає увагу на право сторіни щодо участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції, згідно ст. 195 КАС України.
Відповідно до ч. 4 ст. 195 КАС України (в редакції   Закону України від 30 березня 2020 року № 540-ІХ), під час карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, учасники справи можуть брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Підтвердження особи учасника справи здійснюється із застосуванням електронного підпису, а якщо особа не має такого підпису, то у порядку, визначеному   Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус»   або Державною судовою адміністрацією України.
Колегія суддів зазначає, що подане клопотання відповідача про оголошення перерви у справі обґрунтоване постановами КМУ  №№ 211, 392 та тим, що рішення, винесені у судових спорах, пов`язаних зі здійсненням податковими органами своїх функцій, безпосередньо пов`язані з наповненням Державного бюджету України та місцевих бюджетів територіальними громадами, а також важливістю для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі, дотриманням принципу змагальності сторін, забезпечення реалізації суб`єктом владних повноважень права на участь у судових засіданнях. А також, задля збереження громадської безпеки, унеможливлення поширення коронавірусу, збереження здоров`я та життя громадян України та з метою забезпечення належного представництва інтересів ГУ ДПС у м. Києві.
З огляду на те, що розгляд зазначеної в клопотання справи не перешкоджає подальшому перегляду в апеляційному порядку даної адміністративної справи та виходячи з правил ч. 1 ст. 223, ч.2 ст.205 КАС України  колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи або перерви в судовому засіданні.
З огляду на викладене вище, колегія суддів дійшла висновку, що клопотання про оголошення перви у справі задоволенню не підлягає.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку, що апеляційні скарги не підлягає задоволенню та погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог у повному обсязі, з огляду на наступне.
Як встановлено судом першої інстанції, що відповідачем проведено перевірку ТОВ «Фуд Сервіс Солюшн», за результатами якої було складено акт №506/26-15-14-02-01-14/38960455 про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Фуд Сервіс Солюшнс» податкового законодавства за період з 01.01.2014 по 30.06.2017, валютного - за період з 01.01.2014 по 30.06.2017, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 01.01.2014 по 30.06.2017 року, в якому зазначено про порушення, у тому числі: 
п.44.1 ст.44, пп.49.18.3 п.49.18 ст.49, пп.134.1.1 п.134.1 ст.134, пп.139.1.9 п.139.1, Податкового кодексу України, п.6, п.7 П(с)БО 15 «Дохід», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 року №290, ст.4 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» в результаті чого ТОВ «Фуд Сервіс Солюшнс», нібито, занижено суму податку на прибуток підприємства у розмірі 713 383 грн.
п.44.1, п.44.6 ст.44, п. 188.1 ст.188, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.200.1, ст.200, п.201.8, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, в результаті чого ТОВ «Фуд Сервіс Солюшнс» занижено суму податку на додану вартість у розмірі 413 450 грн. та завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду у розмірі 231 948 грн. у червні 2017 року.
На підставі акту перевірки відповідачем були сформовані податкові повідомлення-рішення від 15.12.2017, а саме: №00009721402, №00009691402, №00009711402, які Позивач отримав 15.12.2017.
Податковим повідомленням-рішенням від 15.12.2017 №00009721402 збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток позивачу на суму 872164,00 грн. (податкове зобов`язання - 713383,00 грн.; штрафні санкції - 158781,00 грн.).
Податковим повідомленням-рішенням від 15.12.2017 №00009691402 нараховано штрафні санкції з податку на додану вартість у розмірі 231948,00 грн.
Податковим повідомленням-рішенням від 15.12.2017 №00009711402 збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів в розмірі 560820,50 грн. (податкове зобов`язання - 413450,00 грн.; штрафна санкція - 103362,50 грн.).
Не погоджуючись з податковими повідомленнями-рішеннями від 15.12.2017 №00009721402, №00009691402, №00009711402, позивач звернувся зі скаргою до Державної фіскальної служби України.
Рішенням Державної фіскальної служби України від 21.02.2018 №6405/6199-49-11-25 відмовлено в задоволенні скарги, оскаржувані податкові повідомлення-рішення залишені без змін.
Не погоджуючись з податковими повідомленнями-рішеннями від 15.12.2017 №00009721402, №00009691402, №00009711402 позивач звернувся до суду.
Надаючи правову цінку обставинам та матеріалам справи, а також наданим додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів зазначає наступне.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права та обов`язки платників податків, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 №2755-VI (з наступними змінами та доповненнями, чинними на час виникнення спірних відносин, далі - ПК України).
Відповідно до підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України об`єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.
Пунктом 135.1 статті 135 ПК України визначено, що базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.
Згідно зі статтею 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
Згідно з актом перевірки від 27.11.2017 №506/26-15-14-02-01-14/38960455 контролюючий орган дійшов висновку про недостатність первинних документів для підтвердження господарських операцій позивача з ТОВ «Продуктсоюз», ТОВ «Синтез-Профіт» та ТОВ «Аман Агро», а також встановлено наявність відкритих кримінальних проваджень за статтею 205 КК України, фігурантами яких є посадові особи контрагентів позивача, що виключає можливість врахування первинних документів підписаних з такими контрагентами.
Відповідно до частини другою статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-XIV (зі змінами) бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.
Порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами, їх об`єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності, установ та організацій, основна діяльність яких фінансується за рахунок коштів бюджету встановлений «Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за №168/704 (зі змінами).
«Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку» передбачено, зокрема: господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення (пункт 1.2); первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення (пункт 2.1); первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Залежно від характеру операції та технології обробки даних до первинних документів можуть бути включені додаткові реквізити: ідентифікаційний код підприємства, установи з Державного реєстру, номер документа, підстава для здійснення операцій, дані про документ, що засвідчує особу-одержувача тощо (пункт 2.4).
З огляду на наведені норми, судову практику у відповідній категорії справ, обов`язок підтвердити правомірність та обґрунтованість сформованого податкового кредиту належними документами первинного обліку покладається на платника-покупця товарів (робіт/послуг), позаяк саме він є суб`єктом, який зменшує суму податкового зобов`язання з податку на додану вартість, що підлягає перерахуванню до бюджету, на суму податкового кредиту, визначеного постачальником.
Щодо господарських відносин ТОВ «Фуд Сервіс Солюшн» та ТОВ «Продуктсоюз», колегія суддів зазначає наступне.
Так, між ТОВ «Фуд Сервіс Солюшн» та ТОВ «Продуктсоюз» укладено договір від 26.01.2016 №33, за умовами якого ТОВ «Продуктсоюз» зобов`язалось передати у власність ТОВ «Фуд Сервіс Солюшнс» товар, кількість та ціна якого визначається в накладних, а ТОВ «Фуд Сервіс Солюшнс» зобов`язалось прийняти та оплатити товар на умовах, визначених вказаним Договором. На виконання умов цього договору ТОВ «Продуктсоюз» було поставлено на користь ТОВ «Фуд Сервіс Солюшнс» м`ясо (яловичина та свинина).
Постачання вказаних товарів підтверджується видатковими накладними: №322 від 28.01.2016, №321 від 28.01.2016, №591 від 03.03.2016, №727 від 14.03.2016, №0000908 від 21.03.2016, №0000920 від 21.03.2016, №0000920 від 25.03.2016, №0001049 від 29.03.2016, №0001332 від 11.04.2016, №0001450 від 15.04.2016, №0001746 від 29.04.2016, №0001834 від 11.05.2016, наклана на повернення від покупця №14 від 12.05.2016, №0001991 від 18.05.2016, №0002233 від 27.05.2016, №0002680 від 17.06.2016, №313 від 14.07.2016, №343 від 15.07.2016, №379 від 18.07.2016, №478 від 21.07.2016, №506 від 22.07.2016, №535 від 25.07.2016, №8 від 01.08.2016, №727 від 04.08.2016, №747 від 05.08.2016, наклана на повернення від покупця №37 від 08.08.2016, №781 від 08.08.2016, №847 від 11.08.2016, №911 від 15.08.2016, №1020 від 19.08.2016, №1049 від 22.08.2016, №1173 від 26.08.2016, №1182 від 29.08.2016, №13 від 01.09.2016, №1370 від 05.09.2016, №1480 від 09.09.2016, №1561 від 13.09.2016, №1559 від 13.09.2016, №1630 від 15.09.2016, №1681 від 16.09.2016, №1764 від 21.09.2016, №1796 від 22.09.2016, №1833 від 23.09.2016, №1942 від 28.09.2016, №1963 від 29.09.2016, №1998 від 30.09.2016, №33 від 03.10.2016, №106 від 06.10.2016, №202 від 10.10.2016, №315 від 13.10.2016, №375 від 17.10.2016, №435 від 18.10.2016, №524 від 20.10.2016, №568 від 21.10.2016, №683 від 26.10.2016, №776 від 28.10.2016, №863 від 01.11.2016, №900 від 02.11.2016, №1087 від 09.11.2016, №1126 від 11.11.2016, №1181 від 14.11.2016, №1254 від 16.11.2016, №1279 від 17.11.2016, №1386 від 21.11.2016, №1451 від 23.11.2016, №1509 від 24.11.2016, №1609 від 30.11.2016, №2081 від 22.12.2016, №2110 від 23.12.2016, №2128 від 26.12.2016, №2169 від 27.12.2016, №2174 від 28.12.2016, №32 від 05.01.2017, №63 від 06.01.2017, №160 від 12.01.2017, №257 від 18.01.2017, №272 від 19.01.2017, №311 від 20.01.2017, №342 від 23.01.2017, №183 від 08.02.2017, №199 від 09.02.2017, №231 від 10.02.2017, №385 від 17.02.2017, №440 від 21.02.2017, №468 від 22.02.2017, №505 від 23.02.2017.
За придбаний товар позивачем сплачено ТОВ «Продуктсоюз» 2783451,53 грн., що підтверджується платіжними дорученнями: №255 від 10.03.2016; №358 від 07.04.2016; №369 від 08.04.2016; №430 від 21.04.2016; №466 від 28.04.2016; від 28.04.2016; №470 від 29.04.2016; №472 від 29.04.2016; №570 від 18.05.2016; від 27.05.2016; №624 від 02.06.2016; №660 від 09.06.2016; №736 від 24.06.2016; від 30.06.2016; №777 від 04.07.2016; №806 від 12.07.2016; №856 від 21.07.2016; №878 від 27.07.2016; №893 від 03.08.2016; №949 від 16.08.2016; №959 від 18.08.2016; №962 від 19.08.2016; №979 від 23.08.2016; №985 від 25.08.2016; від 26.08.2016; №1011 від 30.08.2016; №1030 від 31.08.2016; №1046 від 05.09.2016; №1057 від 06.09.2016; №1075 від 08.09.2016; №1079 від 08.09.2016; №1095 від 13.09.2016; №1114 від 15.09.2016; №1132 від 20.09.2016; №1142 від 21.09.2016; від 21.09.2016; №1176 від 27.09.2016; №20 від 05.01.2017; №24 від 06.01.2017; №40 від 11.01.2017 року на суму 30000,00 грн.; №59 від 13.01.2017; №64 від 18.01.2017; №66 від 18.01.2017; №100 від 24.01.2017; №115 від 25.01.2017; №76 від 25.01.2017; №78 від 26.01.2017; №119 від 27.01.2017; №129 від 30.01.2017; №146 від 01.02.2017; №164 від 08.02.2017; №175 від 09.02.2017; №181 від 15.02.2017; №186 від 15.02.2017; №258 від 01.03.2017; №317 від 15.03.2017; №341 від 21.03.2017; №359 від 24.03.2017; №396 від 03.04.2017; №432 від 10.04.2017; №457 від 14.04.2017; №495 від 25.04.2017; №506 від 26.04.2017; №530 від 28.04.2017; №533 від 03.05.2017; №563 від 10.05.2017. Платіжні доручення на загальну суму 2783451,53 грн. 
ТОВ «Продуктсоюз» виписано та зареєструвало в Єдиному реєстрі податкових накладних, податкові накладні: №12 від 28.01.2016, №11 від 28.01.2016, №28 від 03.03.2016, №78 від 14.03.2016, №122 від 21.03.2016, №117 від 21.03.2016, №152 від 25.03.2016, №171 від 29.03.2016, №64 від 11.04.2016 року, №114 від 15.04.2016, №218 від 29.04.2016 року, №98 від 18.05.2016, №185 від 27.05.2016, №153 від 17.06.2016, №110 від 14.07.2016 року, №126 від 15.07.2016, №145 від 18.07.2016, №186 від 21.07.2016, №190 від 22.07.2016, №211 від 25.07.2016, №17 від 01.08.2016 року, №43 від 04.08.2016 року, №51 від 05.08.2016 року, №70 від 08.08.2016, №90 від 11.08.2016, №118 від 15.08.2016, №157 від 19.08.2016, №168 від 22.08.2016, №216 від 26.08.2016, №224 від 29.08.2016, №1 від 01.09.2016, №44 від 05.09.2016, №79 від 09.09.2016, №110 від 13.09.2016, №111 від 13.09.2016, №138 від 15.09.2016, №150 від 16.09.2016, №191 від 21.09.2016, №209 від 22.09.2016, №217 від 23.09.2016, №263 від 28.09.2016, №267 від 29.09.2016, №280 від 30.09.2016, №17 від 03.10.2016, №38 від 06.10.2016, №82 від 10.10.2016, №85 від 13.10.2016, №126 від 17.10.2016, №134 від 18.10.2016, №163 від 20.10.2016, №175 від 21.10.2016, №205 від 26.10.2016, №229 від 28.10.2016, №5 від 01.11.2016, №24 від 02.11.2016, №85 від 09.11.2016, №111 від 11.11.2016, №129 від 14.11.2016, №153 від 16.11.2016, №163 від 17.11.2016, №197 від 21.11.2016, №231 від 23.11.2016, №236 від 24.11.2016, №273 від 30.11.2016, №183 від 22.12.2016, №188 від 23.12.2016, №211 від 26.12.2016, №220 від 27.12.2016, №223 від 28.12.2016, №11 від 05.01.2017, №23 від 06.01.2017, №50 від 12.01.2017, №85 від 18.01.2017, №98 від 19.01.2017, №104 від 20.01.2017, №122 від 23.01.2017, №7 від 08.02.2017, №16 від 09.02.2017, №18 від 10.02.2017, №65 від 17.02.2017, №81 від 21.02.2017, №102 від 22.02.2017, №110 від 23.02.2017.
Щодо господарських відносин ТОВ «Фуд Сервіс Солюшн» та ТОВ «Синтез-Профіт», колегія суддів зазначає наступне.
Так, між ТОВ «Фуд Сервіс Солюшн» та ТОВ «Синтез-Профіт» укладено договір 28.10.2015 року №149, за умовами якого ТОВ «Синтез-Профіт» зобов`язалось передати у власність ТОВ «Фуд Сервіс Солюшнс» товар, кількість та ціна якого визначається в накладних, а ТОВ «Фуд Сервіс Солюшнс» зобов`язалось прийняти та оплатити Товар на умовах, визначених вказаним Договором. На виконання умов цього договору ТОВ «Синтез-Профіт» було поставлено на користь ТОВ «Фуд Сервіс Солюшнс» м`ясо (яловичина та свинина).
Постачання вказаних товарів підтверджується видатковими накладними: №44 від 13.01.2016, №75 від 14.01.2016, №124 від 18.01.2016, №202 від 21.01.2016, №229 від 22.01.2016, №294 від 27.01.2016, №43 від 02.02.2016, №95 від 04.02.2016, №130 від 05.02.2016, №195 від 09.02.2016, №188 від 09.02.2016, №263 від 15.02.2016.
За придбаний товар позивачем сплачено ТОВ «Синтез-Профіт» 684 281,51 грн., що підтверджується платіжними дорученнями: №442 від 06.11.2015, №447 від 10.11.2015, №455 від 13.11.2015, №465 від 17.11.2015, №468 від 19.11.2015, №477 від 24.11.2015, №478 від 24.11.2015, №482 від 26.11.2015, №491 від 02.12.2015, №518 від 10.12.2015, №526 від 14.12.2015, №2 від 16.12.2015, №545 від 21.12.2015, №557 від 25.12.2015, №558 від 28.12.2015, №562 від 29.12.2015, №16 від 11.01.2016, №26 від 13.01.2016, №34 від 15.01.2016, №43 від 19.01.2016, №46 від 19.01.2016, №68 від 25.01.2016, №80 від 27.01.2016, №49 від 27.01.2016, №101 від 29.01.2016, №129 від 05.02.2016, №116 від 04.02.2016, №146 від 10.02.2016, №159 від 16.02.2016, №167 від 17.02.2016, №179 від 18.02.2016, № 190 від 22.02.2016, №212 від 26.02.2016, №215 від 26.02.2016, №222 від 01.03.2016, №275 від 15.03.2016, №287 від 17.03.2016, №299 від 22.03.2016, №304 від 23.03.2016, №312 від 25.03.2016, №36 від 31.03.2016.
ТОВ «Синтез-Профіт» виписано та зареєструвало в Єдиному реєстрі податкових накладних, податкові накладні: №30 від 05.11.2015, №66 від 11.11.2015, №107 від 18.11.2015, №124 від 20.11.2015, №127 від 21.11.2015, №145 від 25.11.2015, №61 від 08.12.2015, №75 від 09.12.2015, №100 від 14.12.2015, №130 від 16.12.2015, №147 від 18.12.2015, №164 від 22.12.2015, №168 від 23.12.2015, №180 від 24.12.2015, №196 від 29.12.2015, №26 від 13.01.2016, №29 від 14.01.2016, №48 від 18.01.2016, №70 від 21.01.2016, №77 від 22.01.2016, №89 від 27.01.2016, №8 від 02.02.2016, №22 від 04.02.2016, №28 від 05.02.2016, №34 від 09.02.2016, №37 від 09.02.2016, №49 від 15.02.2016, №60 від 18.02.2016, №69 від 22.02.2016, №76 від 24.02.2016.
Щодо господарських відносин ТОВ «Фуд Сервіс Солюшн» та ТОВ «Аман Агро», колегія суддів зазначає наступне.
Так, між ТОВ «Фуд Сервіс Солюшн» та ТОВ «Аман Агро» було укладено договір 22.12.2016 року №33, за умовами якого ТОВ «Аман Агро» зобов`язалось передати у власність ТОВ «Фуд Сервіс Солюшнс» товар, кількість та ціна якого визначається в накладних, а ТОВ «Фуд Сервіс Солюшнс» зобов`язалось прийняти та оплатити Товар на умовах, визначених вказаним Договором. На виконання умов цього договору ТОВ «Аман Агро» було поставлено на користь ТОВ «Фуд Сервіс Солюшнс» м`ясо (яловичина та свинина).
Постачання вказаних товарів підтверджується видатковими накладними: №14 від 26.01.2017, №549 від 31.01.2017, №34 від 02.02.2017, №117 від 06.02.2017, №1328 від 13.04.2017, №1424 від 21.04.2017, №1473 від 24.04.2017, №09 від 28.04.2017, №172 від 12.05.2017, №230 від 15.05.2017, №507 від 26.05.2017, №1157 від 26.06.2017.
За придбаний товар позивачем сплачено ТОВ «Аман Агро» 385 700,00, що підтверджується платіжними дорученнями: № 199 від 17.02.2017, №224 від 21.02.2017, №231 від 23.02.2017, №244 від 28.02.2017, №566 від 11.05.2017, №613 від 19.05.2017, №638 від 25.05.2017, №640 від 25.05.2017, №707 від 08.06.2017, №726 від 13.06.2017, №790 від 23.06.2017, №946 від 01.08.2017, №203 від 10.08.2017, №268 від 15.09.2017, №1112 від 19.09.2017.
ТОВ «Аман Агро» виписано та зареєструвало в Єдиному реєстрі податкових накладних, податкові накладні: №12 від 28.02.2017, №4 від 13.04.2017, №2 від 21.04.2017, №5 від 24.04.2017, №3 від 28.04.2017, №9 від 12.05.2017, №7 від 15.05.2017, №5 від 26.05.2017, №19 від 26.06.2017.
До матеріалів справи додано протоколу допиту свідка від 29.05.2017 ОСОБА_1 , провідний лікар ветмедицини, у кримінальному провадженні 12016000000000025. Зі змісту пояснень убачається, що ОСОБА_1 була з 2009 року провідним ветлікарем у Баришівській районній державній лікарні ветеринарної медицини, здійснювала ветеринарно-санітарний контроль на м`ясопереробному підприємстві ТОВ «Аман Агро». Зокрема, перевірялись необхідні документи (декларації виробника, ветеринарні свідоцтва, якісні посвідчення, позначки придатності м`яса), контроль за переробкою м`яса, контроль за наявністю медогляду у працівників, відбір зразків для дослідження в лабораторії, контроль за маркуванням, контроль за веденням журналів. Свідок повідомила, що забійний цех знаходився в Київській області, Баришівський район, село Яблуневе. Директором ТОВ «Аман Агро» ОСОБА_2 , який раніше працював в ТОВ «Продуктсоюз», директором якого була ОСОБА_3 . За твердженням свідка, ТОВ «Аман Агро» це ідентичне підприємство до ТОВ «Продуктсоюз». Також свідок повідомила, що ТОВ «ММК», ТОВ «Сінтез-профіт» були постачальниками м`яса (свинина). Вказаний протокол наданий слідчим (лист від 29.12.2017 №25110/24/1-2017).
Колегія суддів звертає увагу на те, що такі покази свідка не спростовують господарських операцій з поставки м`яса ТОВ «Фуд Сервіс Солюшнс» контрагентами ТОВ «Продуктсоюз», ТОВ «Аман Агро», оскільки використання контрагентами одних і тих самих потужностей, складських приміщень не спростовує поставки м`яса, що підтверджується первинними документами. Під час судового розгляду справи судом не встановлено наявності вироку чи іншого доказу, який би підтверджував, що поставка не здійснювалась або здійснювалась лише одним підприємством. 
Представником позивача додано до позовної заяви фототаблиці, на яких відображено вентиляційна система заготівельного цеху, заготівельний цех, морозильні камери, цех для розділки м`яса, складські приміщення (адреса: м. Київ, вул. Столичне шосе, 100 та смт. Баришівка, Київської області, вул. Коцюбинського, 123).
Проте, наведені первинні документи, містять усі необхідні реквізити, визначені статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та «Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку»: назву документа; дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис та інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Відповідно до частин першої та другої статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» від 15.05.2003 №755-IV (зі змінами) якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою (частина перша); якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними (частина друга).
Обставини щодо того, що контрагенти позивача на час здійснення відповідних господарських операцій були зареєстровані та були платниками податку на додану вартість, представником відповідача не спростовувались.
Податкові накладні, виписані контрагентами ТОВ «Фуд Сервіс Солюшн», відображені в акті перевірки та містять усі передбачені законом реквізити, відповідають вимогам статті 201 ПК України.
Як зазначено в акті перевірки, серед основних видів діяльності ТОВ «Фуд Сервіс Солюшн», у період, що перевірявся, відповідно до КВЕД, зазначені 10.11 - Виробництво м`яса, 10.12 - Виробництво м`яса свійської птиці, 10.13 - Виробництво м`ясних продуктів, 46.39 - Неспеціалізована оптова торгівля продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами, та інші.
В акті перевірки зазначено, що підтвердженням нереальності господарських операцій є встановлення під час перевірки відсутності в контрагентів позивача необхідної для ведення господарської діяльності кількості працівників, технічних, транспортних, інших виробничих ресурсів.
Колегія суддів погоджується з доводами представника відповідача, що встановлення такої інформації ставить під сумнів здійснення відповідних операцій, але висновок про нездійснення господарських операцій має ґрунтуватись на аналізі всіх первинних документів, змісту господарських операцій та наведеної обставини.
Як уже зазначалось, позивачем придбавалось м`ясо (свинина та яловичина), поставка товару здійснювалась силами та за рахунок ТОВ «Продуктсоюз», ТОВ «Синтез-Профіт» та ТОВ «Аман Агро». На думку суду, наведені операції з купівлі продажу не потребують кваліфікованого персоналу та значної кількості працівників. Тому доводи відповідача про неможливість здійснення господарських операцій у зв`язку з відсутністю персоналу в контрагента, відсутність за місцезнаходженням за наявності первинних документів та відсутності заперечень щодо здійснення оплати позивачем за поставлений товар не є достатнім доводом безтоварності господарських операцій (наприклад, постанови Верховного Суду від 16.01.2018 №К/9901/873/18, від 30.01.2018 справа №2а/1770/3360/12, від 19.06.2018 справа №826/7704/16).
Щодо посилання відповідача стосовно того, що надані в ході проведення перевірки товарно-транспортні накладні надані не у повному обсязі, а додані накладні містять неточні суперечливі відомості, колегія суддів зазначає наступне.
Так, товарно-транспортна накладна призначена для обліку руху товарно-матеріальних цінностей та розрахунків за їх перевезення автомобільним транспортом, тобто товарно-транспортна накладна є доказом, який підтверджує факт надання/отримання транспортних послуг, а не реальність господарської операції у цілому тому такі первинні документи мають враховуватись у сукупності з іншими первинними документами (наприклад, постанова Верховного Суду від 11.09.2018 справа №820/477/18, від 11.09.2018 справа №815/6105/17, від 11.09.2018 справа №821/995/17).
Щодо посилаення відповідача на те, що товаро - транспортні накладні містять не доліки, зокрема: «не вказано модель, тип та реєстраційний номер автомобіля, який здійснював перевезення, вказано лише марку автомобіля «ДАФ»; у полі «причіп/напівпричіп» не вказано марку, модель та не повністю вказано реєстраційний номер, вказано лише « НОМЕР_1»; не вказано серію, номер та дату довіреності вантажоодержувача, однак вказано, що довіреність видана TOB «Фуд Сервіс Солюшнс»; відсутній підпис водія/експедитора ОСОБА_4 про отримання вантажу; відсутній підпис відповідальної особи вантажовідправника; відсутні підписи ОСОБА_4 в графі «Прийняв водій/експедитор», «Здав водій/експедитор»; відсутні відомості про вантажно-розвантажувальні роботи», колегія суддів зазначає наступне.
Так, суд апеляційної інстанції звертає увагу на постснення свідка ОСОБА_4 . Свідок пояснив, що возив продукцію - м`ясо охолоджене, заморожене, в тому числі яловичину, як правило в пластикових ящиках, з Баришівки до складських приміщень у місті Києві, вулиця Столичне Шоссе, 100. Перевезення здійснювалось, зокрема, автомобілем марки «ДАФ» номерний знак НОМЕР_1 , кілька разів на тиждень, у період приблизно з 2015 по 2017 рік. Розрахунки здійснювались в безготівковій формі на підставі договору з постачальниками м`яса. 
Також звертає увагу на пояснення свідка - директора ТОВ «Продуктсоюз» ОСОБА_3 , яка підтвердила, що TOB «Фуд Сервіс Солюшнс» було контрагентом ТОВ «Продуктсоюз» протягом 2016-2017 років. Свідок зазначила, що ТОВ «Продуктсоюз» закупляло м`ясну продукції в колишніх колгоспах (Черкаська, Сумська, Житомирська області), в тому числі телятину, яловичину, здійснювало обробку м`яса в Баришівці та реалізовувало, в тому числі, TOB «Фуд Сервіс Солюшнс» . 
Свідок ОСОБА_2 директор ТОВ «Аман Агро» також підтвердив закупівлю та переробку м`яса, в тому числі, яловичини. Переробний цех знаходився у місті Баришівка, вулиця Коцюбинського, 132, в якому здійснювалась переробка мяса. Діяльність ТОВ «Аман Агро» забезпечувалась значною кількість працівників - біля ста осіб. Перевезення здійснювалось фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 на підставі договору. 
Представники позивача пояснили, що між TOB «Фуд Сервіс Солюшнс» та ПАТ «Ю.П.П.» укладено договір від 14.12.2015 №14/12/15-ХК-1, відповідно до якого TOB «Фуд Сервіс Солюшнс» прийняло в користування холодильні камери №5 загальною площею 100,80 кв.м., №12 загальною площею 81,20 кв.м., приміщення експедиції (робоча зона) вхід в холодильну камеру №12 загальною площею 25,40 кв.м., що знаходяться у виробничо-складському комплексі літера В, Г, за адресою: 03680, м. Київ, вул. Столичне Шосе, 100.
Між TOB «Фуд Сервіс Солюшнс» та ПАТ «Ю.П.П.» укладено договір користування холодильною камерою від 19.08.2016 №19/08/16-ХК, відповідно до якого TOB «Фуд Сервіс Солюшнс» прийняло в строкове платне користування частину камери № 16 загальною площею 30,00 кв.м., яка знаходиться у виробничо-складському комплексі літера В, Г, за адресою: 03680, м. Київ, вул. Столичне Шосе, 100.
Між TOB «Фуд Сервіс Солюшнс» та ПАТ «Ю.П.П.» укладено договір від 24.04.2017 №24/04/17-ХК користування холодильною камерою №12 загальною площею 81,20 кв.м.
Таким чином, суд першої інстанції погоджується із висновками суд упершої інстанції, та звертає увагу на покази свідків підтверджують обставину постачання товару за адресою Столичне Шоссе, 100, ОСОБА_4 автомобілем «ДАФ» номерний знак НОМЕР_1 , а також постачання серед м`ясної продукції яловичини. Тому недоліки товарно-транспортних накладних, про які зазначив представник відповідача, не спростовують здійснення господарських операцій між позивачем та контрагентами. Свідки директори підприємств також зазначили про наявність трудових ресурсів для здійснення закупівлі м`яса та його переробки. Крім того, наявність договорів про оренду спеціально обладнаних приміщень TOB «Фуд Сервіс Солюшнс» за адресою Столичне Шоссе, 100, підтверджує доводи представників позивача про можливість зберігання закупленої м`ясної продукції з метою її подальшої реалізації. 
Згідно з копіями актів звірок взаєморозрахунків TOB «Фуд Сервіс Солюшнс» товари та послуги реалізовувались TOB «Майамі», TOB «Макфоксі», TOB «Домашня кухня», TOB «ВА-Капітал», TOB «Брюмайстер», TOB «Воздвиженський», TOB «Будда-Бар Україна», TOB «Компанія «Успіх», TOB «Прем`єр Буланжер», TOB «Галерея Алекс», TOB «Бюро вин», TOB «Фігаро-Кейтерінг»TOB «Хотел Менеджмент Груп ЛЛC», TOB «CACCK», TOB «Будівельна компанія «Квадр». Також додано договори між TOB «Фуд Сервіс Солюшнс» та вказаними товариствами про поставку продуктів харчування (товар). Однак доказів того, що здійснювалась реалізація саме м`яса не надано, тому такі докази не можуть підтверджувати реалізацію позивачем м`яса, придбаного у контрагентів у спірних відносинах. 
Ще однією підставою, яка слугувала для висновків щодо сумнівів у здійсненні господарських операцій зазначено порушення кримінальних справ щодо посадових осіб контрагентів. Верховний Суд в постанові від 27.03.2018 у справі №816/809/17, зазначив, що порушення кримінальної справи та отримання свідчень (пояснень) посадових осіб господарюючих суб`єктів, в рамках такої кримінальної справи, не є беззаперечним фактом, що підтверджує відсутність реальних правових наслідків всіх господарських операцій проведених позивачем та його контрагентами.
Посилання контролюючого органу на кримінальні провадження відкриті за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 205 Кримінального кодексу України відносно контрагентів платника податків не містять обставин, які б свідчили про невиконання контрагентами своїх договірних зобов`язань у відносинах з контрагентами або обставини, які б свідчили про нереальність господарських операцій (наприклад, постанови Верховного Суду від 05.06.2018 справа №809/1139/17, від 26.06.2018 справа №808/2360/17).
Відносини між учасниками попередніх ланок постачання товарів не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між конкретними контрагентами. В разі наявності у контролюючого органу інформації щодо порушення окремим платником податків податкового законодавства, негативні наслідки повинні застосовуватися саме щодо цієї особи. Невиконання обов`язку щодо належного підписання первинного документа, складеного однією особою і переданого іншій особі може позбавляти цей документ статусу первинного або в разі обізнаності контрагента з відсутністю повноважень щодо складання такого документа, або в разі фактичної відсутності господарської операції. При цьому, відсутність об`єктивної змоги переконатися у недостовірності первинного документа чи окремих його реквізитів (зокрема, підпису, прізвища особи, що здійснює операцію, тощо) під час його отримання чи протягом найближчого часу виключає притягнення до відповідальності особи, яка використала такий документ у податковому обліку. В такому випадку дані податкового обліку можуть бути визнані необґрунтованими, якщо платник податків діяв без належного рівня обачності та обережності та знав або повинен і міг знати про порушення, допущені контрагентами, та був залучений до таких порушень, або знав про дефекти у правовому статусі таких контрагентів (відсутність реєстрації їх як платників податку на додану вартість, відсутність у відповідних посадових осіб чи інших представників контрагента повноважень на складання первинних, розрахункових документів, податкових накладних тощо).
Отже, обставини фіктивності та інших недоліків правого статусу контрагентів платника податків, а так само щодо невиконання ними своїх податкових обов`язків підлягають оцінці у сукупності з іншими доказами, що свідчать про нездійснення господарської операції або відсутність її економічного змісту.
Порушення платником податку - постачальником податкового законодавства може бути підставою для позбавлення іншого платника податку - покупця права на отримання податкової вигоди у вигляді збільшення суми витрат та/чи податкового кредиту лише за встановленого факту їхніх сумісних дій щодо незаконної мінімізації податкових зобов`язань. Таких підстав відповідачем не зазначено.
Проте, проведення досудових розслідувань в силу приписів кримінального-процесуального законодавства України є лише одним із засобів доказування в кримінальній справі, а наявність порушеної кримінальної справи, до моменту прийняття судом вироку не є доказом наявності або відсутності в діях особи складу злочину. Отже, лише та обставина, що правоохоронними органами проводиться досудове розслідування за фактом створення і діяльності фіктивних підприємств не є однозначним свідченням нереальності досліджуваних судом господарських операцій. У даному випадку дослідженню можуть підлягати на загальних засадах протоколи допиту відповідних осіб, покази свідків, первинні документи, які мають відношення до досліджуваних господарських операцій, однак таких доказів не надано, клопотань про їх витребування не заявлено.
Окрім зазначеного вище,
Суд апеляційної інстанції зазначає, що посилання відповідача на кримінальне провадження №2016000000000025 від 27.01.2016, порушене за фактами створення та придбання на території м. Києва ряду підприємств з ознаками фіктивності та легалізації коштів, отриманих злочинним шляхом з використанням підроблених документів за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 205, ч. 3 ст. 209, ч. 4 ст. 358 КК України, та кримінальне провадження та кримінальне провадження №32016100100000027 від 29.02.2016 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 205, ч.5 ст.191 КК України не є достатнім доказів для висновку про безтоварінсть господарських операцій. Станом на час судового огляду справи вироки суду в кримінальних провадженнях не ухвалені.
Також є необґрунтованим посилання відповідача на пояснення ОСОБА_5 , згідно з якими останній стверджує, що не має жодного відношення до господарської діяльності ТОВ «Синтез-Профіт», оскільки відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців керівником, тобто єдиною особою, яка мала право на підписання договорів та первинних документів від імені ТОВ «Синтез Профіт», в період взаємовідносин з ТОВ «Фуд Сервіс Солюшн», був директор ОСОБА_6 , який і вказаний підписантом всіх первинних документів від імені ТОВ «Синтез Профіт», що давало право ТОВ «Фуд Сервіс Солюшн» відображати їх по податковому обліку, формувати податковий кредит та враховувати у витратах. Доказів того, що директор ТОВ «Синтез Профіт» ОСОБА_6 заперечує свою участь у діяльності підприємства контрагента відповідачем не надано.
Відповідачем не наведено обставин та доказів, які б свідчили про штучний характер господарських операцій, невідповідність господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності позивача, збитковості здійснених операцій, або інших обставин, які б окремо або в сукупності могли б свідчити про фіктивність вчинених операцій, а також про те, що вчинення зазначених операцій не було обумовлено розумними економічними причинами (цілями ділового характеру), а дії позивача та його контрагента були спрямовані на отримання необґрунтованої податкової вигоди. Разом з тим, судом встановлено рух активів (товару), встановлено зв`язок між фактом придбання товару і господарською діяльністю позивача. Наявні у матеріалах справи документи не містять доказів наявності між позивачем та його контрагентами взаємоузгоджених спільних зловмисних дій, спрямованих на порушення існуючого в державі суспільного ладу або моральних засад.
Водночас, на думку суду апеляційної інстанції, неналежними є подані представниками позивача засвідчені нотаріусом покази осіб щодо певних обставин. Як убачається з доданих заяв, нотаріусом посвідчено відповідну особу та підпис на документі. Суд вважає, що цього не достатньо для висновку про підтвердження чи спростування особою певної обставини. 
На підставі вище зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем не доведено наявності обґрунтованого сумніву щодо реальності здійснених операцій між позивачем та його контрагентами у період, що перевірявся. 
У зв`язку із вище зазначеним, документи, які були надані для перевірки, відповідають проаналізованим нормативно-правовим актам, підтверджують господарські операції позивача з контрагентами-постачальниками, відповідно право на формування податкового кредиту та витрат, податкові повідомлення-рішення від 15.12.2017 №00009721402, № 00009691402, № 00009711402, є протиправними та підлягають скасуванню.
Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 32 400, 00 грн. згідно з попереднім (орієнтованим) розрахунком сум судових витрат, колегія суддів зазначає наступне.
Так, на підтвердження понесення таких витрат додано договір про надання правової допомоги від 28.11.2017 №28/11-17, укладеного між ТОВ «Фуд Сервіс Солюшн» та Адвокатським об`єднанням «Юридична компанія «Капітал», відповідно до якого конкретний перелік видів правової допомоги та юридичного обслуговування, строки їх надання визначаються додатками до договору (стаття 5); оплата послуг згідно цього договору здійснюється у розмірах, на умовах та у строки, зазначені в додатках до цього договору. 
У матеріалах судової справи міститься попередній розрахунок професійної правничої допомоги, яка склала 32 400, 00 грн. (формування правової позиції, виїзд для збору доказів, потенційні транспортні, канцелярські витрати, оплата послуг працівника юридичної компанії. На підтвердження понесення витрат до позову додано платіжне доручення від 13.03.2018 №200 про сплату ТОВ «Фуд Сервіс Солюшн» на користь ЮК Капітал АО 32400,00 грн. за юридичні послуги за договором від 02.03.2018 №44.
Згідно з частиною четвертою статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Представниками позивача не надано детального опису робіт (наданих) послуг та здійснених витрат. При цьому в договорі про надання правової допомоги від 28.11.2017 №28/11-17 передбачено укладення додаткової угоди з конкретним переліком видів правової допомоги та юридичного обслуговування, така додаткова угода є підставою для сплати винагороди за професійну правничу допомогу.
Оскільки наведених доказів не надано, тому колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про не підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу. 
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повній мірі досліджено обставини справи на підставі яких суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень   та   у спосіб, що визначені   Конституцією   та   законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод   та   інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.                    
Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.                    
З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст. 2, 10, 11,  241, 242, 243, 250, 251, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від   18 березня 2020 року - без змін.  
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ст. 329 КАС України.

Головуючий суддя:                                                                      Л.О. Костюк          
          
Судді:                                                                                                      Н.П. Бужак,

                                                                                          М.І. Кобаль