ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/3756/19                                        Суддя (судді) першої інстанції: В.А. Гайдаш

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2020 року                                                                      м. Київ
          Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого - судді Земляної Г. В.
суддів                    Беспалова О. О., Мєзєнцева Є. І.
за участю секретаря Скидан С.В. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Черкаській області
на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2020 року
у справі №580/3756/19 (розглянуто в порядку письмового провадження)
за позовом ОСОБА_1 
до відповідача Головного управління Національної поліції в Черкаській області
про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення коштів,

В С Т А Н О В И Л А :
У листопаді 2019 року ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Черкаській області (надалі - відповідач, ГУ НП в Черкаській області), в якому просив суд: 
- визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 23.09.2019 №2335 про притягнення оперуповноваженого поліції Черкаського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з посади;
- визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 11 жовтня 2019 року №243 о/с про звільнення оперуповноваженого оперативно-пошукового сектору відділу кримінальної поліції Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_1 зі служби в поліції;
- поновити ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого оперативно-пошукового сектору відділу кримінальної поліції Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області з 12.10.2019;
- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 12.10.2019 по день ухвалення рішення у справі. 
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що наказом відповідача від 23.09.2019 №2335 позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби та наказом відповідача від 11 жовтня 2019 року №243 о/с його звільнено зі служби в поліції за вчинення дисциплінарного проступку, однак вважає притягнення його до дисциплінарної відповідальності та звільнення з посади незаконним, відповідно, вказані накази такими, що прийняті передчасно та без дотримання вимог законодавства. Зазначив, що затверджений 23.09.2019 висновок службового розслідування відносно позивача прийнято відповідачем з істотними порушеннями процедури його прийняття, оскільки наказ про притягнення його до дисциплінарної відповідальності виданий 23.09.2019, тобто у період його тимчасової непрацездатності. Крім того, притягуючи позивача до дисциплінарної відповідальності, відповідачем, у порушення ст. 19 Дисциплінарного статуту, не встановлено у визначеному законом порядку, якими конкретно винними діями чи бездіяльністю позивача порушені його службові обов`язки у співставленні з приписами закону і посадової інструкції позивача, не містить пояснень позивача та його безпосереднього керівника. Також зазначено, що Дисциплінарною комісією однобічно та поверхово проведено службове розслідування, а в основу висновку про наявність дисциплінарного проступку покладено виключно посилання на вчинення позивачем незаконного затримання особи, обшуку та застосування неналежного поводження. Твердження відповідача про те, що позивачем допущено прогул одного робочого дня 10.09.2019, не відповідає дійсності, оскільки у позивача виникла об`єктивна причина відсутності у цей день на службі через погіршення стану здоров`я і проходження обстеження в медичному центрі.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 - задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 23.09.2019 №2335 про притягнення оперуповноваженого оперативно-пошукового сектору відділу кримінальної поліції Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з посади. Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 11 жовтня 2019 року №243 о/с про звільнення оперуповноваженого оперативно-пошукового сектору відділу кримінальної поліції Черкаського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_1 зі служби в поліції. Поновлено ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого оперативно-пошукового сектору відділу кримінальної поліції Черкаського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області зі спеціальним званням «лейтенант поліції» з 12.10.2019. Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Черкаській нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 12.10.2019 по 15.04.2020. 
Не погоджуючись з зазначеним вище судовим рішенням відповідачем (надалі - апелянт) подано апеляційну скаргу, в якій останній просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ`єктивність рішення суду, порушення судом норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права.
В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності слугувало те, що 09.09.2019 позивач скоїв дії, які підпадають під визначення дисциплінарного проступку: недотримання законодавства, порушення норм професійної та службової етики, застосування фізичного впливу, неповідомлення чергової частини про затримання правопорушника, не вжиття заходів щодо охорони місця події, не повідомлення Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Черкаській області про затримання особи, не складання протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину - що є несумісним з проходженням служби в поліції, однак, задовольняючи позовні вимоги суд вказав, що вину позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 365 Кримінального кодексу України, не доведено, оскільки остаточне рішення по кримінальному провадженню № 6201900000001274 не прийняте, проте, такі висновки суду першої інстанції є помилковими, оскільки предметом службового розслідування було порушення позивачем службової дисципліни, що не залежить від наявності чи відсутності остаточного вироку суду по кримінальному провадженню. Упередженість та неправильність визначення предмету спору з боку суду стало наслідком, що судове рішення містить обґрунтування незакінченого кримінального провадження та повною відсутністю аналізу, дослідження та оцінки доказів щодо вчинення дисциплінарного проступку ОСОБА_1 . Крім того, апелянт зазначив, що позивач 10 вересня 2019 року був відсутній більше чим три годи на робочому місці, а надана довідка не підтверджує поважності відсутності на робочому місці. 
В судовому засіданні представник відповідача підтримав вимоги та доводи апеляційної скарги, просив скасувати рішення суду першої інстанції й прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом при винесенні рішення норм процесуального та матеріального права.
Представник позивача та позивач у судовому засіданні заперечували проти апеляційної скарги з підстав викладених у письмовому відзиві на апеляційну скаргу та просили, залишити без змін рішення першої інстанції.
Відповідно до положень статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 315, статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовано норми матеріального права або порушено норми процесуального права.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга апелянта підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог скасуванню, з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_1 проходив службу в поліції на посаді оперуповноваженого оперативно-пошукового сектору відділу кримінальної поліції Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області.
Наказом Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 09 вересня 2019 року №2199 призначено службове розслідування на підставі рапорту інспектора-чергового чергової частини Головного управління Національної поліції в Черкаській області Мельника A. C. про те, що 09 вересня 2019 року близько 18 год. надійшло повідомлення від фізичної особи про вчинення неправомірних дій відносно її чоловіка поліцейськими Черкаського відділу поліції, зокрема нанесення тілесних ушкоджень та вимагання коштів, що мають ознаки дисциплінарного проступку, та внесення за даним фактом відомостей до ЄРДР. Призначено склад дисциплінарної комісії.
Крім того, наказом Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 11 вересня 2019 року №2237 призначено службове розслідування на підставі рапорту начальника Черкаського відділу поліції Теслі В.В. про невихід позивача на службу 10 вересня 2019 року, що має ознаки дисциплінарного проступку. Призначено склад дисциплінарної комісії.
Наказом Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 11 вересня 2019 року №2238 позивача відсторонено від служби у зв`язку з проведенням службового розслідування та наказом Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 23 вересня 2019 року №2409, у зв`язку із закінченням службового розслідування, позивача допущено до виконання службових обов`язків.
Начальником Головного управління Національної поліції в Черкаській області 23 вересня 2019 року затверджено висновок за результатами службового розслідування відносно позивача, яким встановлено порушення позивачем вимог ч. 1, 2, 5, 6 ст. 29, п. 3 ч. 1 ст. 31, ч. 1, 6 ст. 34 Закону України "Про Національну поліцію", ч. 3 ст. 208, ч. 7 ст. 223 КПК України; вимог п.3 ч. 4 ст. 42, ч. ч 1, 2, 3 ст. 43, ч. 3 ст. 45 Закону України "Про Національну поліцію", п. 1, 2 розділу III Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, п. п. 8 п. 1 наказу ГУНП від 07.08.2017 № 2062 "Про заходи щодо зміцнення службової дисципліни в органах та підрозділах ГУНП в Черкаській області, а також попередження надзвичайних подій за участю особового складу"; вимог п. 2 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію" та п. 13 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Крім того, 10 вересня 2019 року до ГУНП надійшов рапорт начальника Черкаського відділу поліції підполковника поліції Теслі В.В. щодо порушення службової дисципліни лейтенантом поліції ОСОБА_1 , а саме, невихід на службу 10 вересня 2019 року, що має ознаки дисциплінарного проступку, за фактом невиходу лейтенантом поліції ОСОБА_1 на службу комісією складено акт №1784вн.
Згідно наказу Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 23 вересня 2019 року №2335 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" відповідно до ст.ст. 11, 12, 13, 19 Дисциплінарного статуту за вчинення дисциплінарного проступку, що виразилося у порушенні вимог ч. 1 ст. 6, ч. 1, 2, 4 ст. 7, 8, п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 18, ч. 1, 2, 5, 6 ст.29, п. 3 ч. 1. ст. 31, ч. 1, 2, 6 ст. 34, п. 1, ч. 1, п. 3 ч. 4 ст. 42, ч. 1. 2, 3 ст. 43, ч. 1 ст. 44, ч. 3 ст. 45 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VІІІ, п.п. 1-4, 6- 8, 13 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, ч. 3, 5 ст. 208, ч. 1 ст. 210, ч. 4 ст. 213, ч. 7 ст. 223 КПК України, ч. 2 Порядку інформування центрів з надання безоплатної правової допомоги про випадки затримання, адміністративного арешту або застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, затвердженого Постановою КМУ від 28.12.2011 № 1363, п. 1 розділу 1, абз. 1-3, 5, 6, 8, 10 п. 1, абз. 1 п. 2 розділу II, п.1,2, 4-6 розділу III, п. 3 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016      № 1179, п.п. 8, 9 п. 1 наказу ГУНП від 07.08.2017 №2062, наказу Черкаського відділу поліції ГУНП від 25.08.2016 №53 до оперуповноваженого оперативно-пошукового сектору відділу кримінальної поліції Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляду звільнення зі служби в поліції.
Відповідно до наказу Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 11 вересня 2019 року №243 о/с оперуповноваженого оперативно-пошукового сектору відділу кримінальної поліції Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_1 . звільнено зі служби в поліції за п. 6 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України), ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію".
Позивач, вважаючи протиправними прийняті відповідачем накази про застосування дисциплінарного стягнення та звільнення зі служби, звернувся з даним позовом до суду. 
Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, не надано доказів встановлення вини позивача у вчиненні протиправних дій стосовно ОСОБА_2 у контексті відсутності вироку, що набрав законної сили за результатами розгляду кримінального провадження від 09.09.2019 №62019100000001274, тому вказані відповідачем обставини не можуть слугувати станом на час розгляду даної адміністративної справи підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції.
Крім того, судом першої інстанції зазначено, що матеріалами справи підтверджується поважність причин часткової відсутності позивача 10 вересня 2019 року на робочому місці, а факт повідомлення безпосереднього керівника про таку відсутність свідчить про необґрунтованість висновку відповідача щодо відсутності позивача на робочому місці без поважної причини.
Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для  задоволення позовних вимог повністю, з огляду на наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Законом України "Про Національну поліцію" визначено правові засади організації та діяльності Національної поліції, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України "Про Національну поліцію", у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.
Згідно статті 18 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський зобов`язаний:
1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;
2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;
3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;
4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я;
5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;
6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.
Статтею 19 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.
Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Відповідно до ст.ст. 1, 2 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII (надалі - Дисциплінарний статут), службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.
Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського, зокрема, бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції.
Принципи етики для працівників МВС визначають Правила етичної поведінки поліцейських, затверджені наказом Міністерства внутрішніх справ України 09.11.2016 №1179, відповідно до яких, зокрема, поліцейські повинні неухильно дотримуватись положень Конституції та законові України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати; контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку. Також, за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики. При зверненні до особи поліцейському заборонено бути зверхнім, погрожувати, іронізувати, використовувати ненормативну лексику. Поліцейський повинен бути коректним та не повинен допускати застосування насильства чи інших негативних дій щодо членів суспільства, а також, незважаючи на провокації, повинен залишатися об`єктивним.
Частиною 1 статті 59 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.
Згідно статті 64 Закону України "Про Національну поліцію" особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту:
«Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки».
Відповідно до статей 11, 12, 13 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.
Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.
До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.
Застосування до поліцейського інших видів дисциплінарних стягнень, не передбачених цим Статутом, забороняється.
Згідно статті 14 Дисциплінарного статуту, службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.
Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.
Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
У разі вчинення поліцейським більше двох дисциплінарних порушень проводиться одне службове розслідування. Якщо протягом проведення службового розслідування поліцейським вчинено інший дисциплінарний проступок, розпочинається нове службове розслідування.
Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.
Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
У пункті 1 розділу ІІ Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2018 року № 893 (надалі - Порядок № 893) зазначено, що службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Відповідно до положень п. 1, 4,7 розділу V Порядку № 893 проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.
Службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.
Підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія (п. 2 розділу VІ Порядку № 893).
Положеннями статті 19 Дисциплінарного статуту встановлено, що у висновку за результатами службового розслідування зазначаються, зокрема: документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.
Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
Згідно з приписами розділу VІ та VІІ Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.
Висновок службового розслідування затверджує керівник, який його призначив, або особа, яка виконує обов`язки керівника.
Застосування до поліцейського, винного в учиненні дисциплінарного проступку, дисциплінарних стягнень та їх виконання здійснюються з урахуванням вимог статей 19-22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Згідно статті 21 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення застосовується не пізніше одного місяця з дня виявлення дисциплінарного проступку і не пізніше шести місяців з дня його вчинення шляхом видання дисциплінарного наказу.
Перебування поліцейського на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності) чи у відпустці не перешкоджає застосуванню до нього дисциплінарного стягнення.
Статтею 22 Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарне стягнення виконується негайно, але не пізніше місяця з дня його застосування, не враховуючи часу перебування поліцейського у відпустці, відрядженні або на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності). Після закінчення зазначеного строку дисциплінарне стягнення не виконується.
Дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади та звільнення із служби в поліції, застосовані до поліцейського, який перебуває у відпустці чи на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності), виконуються (реалізуються) після його прибуття до місця проходження служби.
За відсутності на службі без поважних причин поліцейського, до якого застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади чи звільнення із служби в поліції, таке дисциплінарне стягнення виконується, а витяги з наказів про застосування та виконання дисциплінарного стягнення надсилаються рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця проживання поліцейського, що зазначена в його особовій справі. У такому разі днем ознайомлення поліцейського із зазначеними наказами є дата, зазначена в поштовому повідомленні про вручення їх поліцейському, до якого застосовано дисциплінарне стягнення, або повнолітньому члену сім`ї такого поліцейського.
Підстави звільнення зі служби в поліції визначені частиною першою статті 77 Закону України "Про Національну поліцію", відповідно до якої поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, зокрема у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України (пункт 6).
Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувані накази Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 23 вересня 2019 року №2335 про притягнення оперуповноваженого поліції Черкаського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з посади та Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 11 жовтня 2019 року №243 о/с про звільнення оперуповноваженого поліції Черкаського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_1 зі служби в поліції прийнято за результатами службового розслідування за фактами порушення службової дисципліни поліцейськими Черкаського відділу поліції ГУНП, що відображено у висновку службового розслідування від 23 вересня 2019 року.
Під час проведення службового розслідування відносно позивача встановлено та відображено у висновку службового розслідування від 23 вересня 2019 року наступне: « 09.09.2019 року о 17.57 год. до служби « 102» УОАЗОР ГУНП від гр. ОСОБА_3 надійшло повідомлення про те, що о 17.20 год. їй зателефонували невідомі особи, які представилися працівниками поліції, та повідомили про затримання її чоловіка ОСОБА_2 за зберігання наркотичних засобів. При цьому, особи, які телефонували, запропонували вирішити питання не притягнення її чоловіка до відповідальності за матеріальну винагороду. В телефонній розмові її чоловік ОСОБА_2 повідомив, що його вивезли на невідоме йому кладовище. Вказане повідомлення внесено до інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» за № 49848, а на місце події направлено наряд УПП в Черкаській області ДПП НПУ, слідчо-оперативну групу Черкаського відділу поліції та заступника начальника управління кадрового забезпечення - начальника відділу інспекції з особового складу ГУНП.
Прямуючи на місце виклику, поліцейські УПП в Черкаській області ДПП НПУ, зв`язавшись телефоном із заявницею, дізналися, що невідомі, які їй телефонували представилися працівниками поліції, пересуваються на автомобілі Volkswagen Passat р.н. НОМЕР_1 . Під`їжджаючи до будинку АДРЕСА_1 (місце проживання гр. ОСОБА_2 ) поліцейськими УПП в Черкаській області був помічений зазначений автомобіль, який від`їжджав від даного будинку та побачивши поліцейських УПП в Черкаській області різко збільшив швидкість і направився в бік вул. Тараскова в м. Черкаси. З метою встановлення осіб, які знаходяться в автомобілі Volkswagen Passat р.н. НОМЕР_1 , поліцейські УПП в Черкаській області ДПП НПУ розпочали переслідування вказаного автомобіля, який проїхавши близько 500 метрів зупинився біля буд. № 4 по вул. Тараскова в м. Черкаси. З автомобіля Volkswagen Passat р.н. НОМЕР_1 вийшли двоє чоловіків, в яких поліцейські УПП в Черкаській області упізнали, зокрема, лейтенанта поліції ОСОБА_1 (оскільки неодноразово з ним співпрацювали під час виконання службових обов`язків) і направились до буд. № 4 по вул. Тараскова, де були зупинені поліцейськими УПП в Черкаській області, і які висунули лейтенанту поліції ОСОБА_4. вимогу залишатись на місці до приїзду СОГ та майора поліції ОСОБА_5 .
Під час огляду автомобіля Volkswagen Passat р.н. НОМЕР_1 СОГ виявлено та вилучено особисті речі ОСОБА_2 та спеціальні засоби - кайданки.
Згідно довідки Черкаського відділу поліції від 20 вересня 2019 року № 13287/46-2019 лейтенант поліції ОСОБА_1 09.09.2109 року вогнепальну зброю та спеціальні засоби не отримував, а також вогнепальна зброя та спеціальні засоби на постійній основі за ним не закріплені.
Установлено, що 09.09.2019 близько 16.45 год. лейтенант поліції ОСОБА_1 , перебував поза службою (довідка Черкаського відділу поліції від 17.09.2019 №13177/46/01-2019), у цивільному одязі, без табельної вогнепальної зброї та спеціальних засобів, знаходився біля будинку АДРЕСА_1. В цей час, біля вищевказаного будинку проходив гр. ОСОБА_2 , якого ОСОБА_1 , не маючи на те повноважень, за надуманих підстав, всупереч ч. 2 ст. 34 Закону України «Про Національну поліцію» зупинив, представився поліцейським та повідомив, що по АДРЕСА_1 стався розбійний напад і за зовнішніми ознаками він схожий на правопорушника, у зв`язку із чим запитав про наявність у нього заборонених речей.
Відповідно до довідки, наданої Черкаським відділом поліції від 17.09.2019 №13177/46/01-2019, у період з 01.09.2019 по 09.09.2019 по АДРЕСА_1 повідомлень про факти вчинення розбійних нападів та грабежів не надходило.
Після чого, як пояснив ОСОБА_2 , лейтенанти поліції ОСОБА_1 та інший лейтенант поліції почали проводити його обшук.
Таким чином лейтенант поліції ОСОБА_1, не маючи на те законних підстав та повноважень, без залучення понятих провели слідчу дію, а саме, обшук ОСОБА_2 та його особистих речей, чим порушили вимоги ч. 1, 2, 5, 6 ст. 29, п. 3 ч. 1 ст. 31, ч. 1, 6 ст. 34 Закону України «Про Національну поліцію», ч.3 ст. 208, ч. 7 ст. 223 КПК України.
Лейтенанти поліції, зокрема ОСОБА_1 , в порушення п. 1 ч. 1 ст. 42, ч. 1 ст. 44 Закону України «Про Національну поліцію», п. 4, 5, 6 розділу III Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом MBС України від 09.11.2016 № 1179 застосував відносно ОСОБА_2 фізичну силу, завдавши йому удар в груди, внаслідок якого останній впав обличчям на землю.
Лейтенанти поліції, зокрема ОСОБА_1 , всупереч вимог п. 3. ч. 4 ст. 42, ч. 1,2,3 ст. 43, ч.3 ст. 45 Закону України «Про Національну поліцію», наносив удари ОСОБА_2. по спині, при цьому в порушення вимог п. 1,2 розділу III Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, п.п. 8 п. 1 наказу ГУНП від 07.08.2017 № 2062 «Про заходи щодо зміцнення службової дисципліни в органах та підрозділах ГУНП в Черкаській області, а також попередження надзвичайних подій за участю особового складу», не повідомили останньому про причини його затримання.
Лейтенант поліції ОСОБА_1 , в порушення вимог п. 2 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», п. 13 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, про виявлене ним кримінальне правопорушення та затримання ОСОБА_2 не проінформував чергову частину сектору моніторингу Черкаського відділу поліції, свого керівника та не вжив заходів щодо охорони місця події.
Про факт затримання ОСОБА_2 лейтенант поліції ОСОБА_1 не проінформував Регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Черкаській області, чим порушили вимоги п. 4 ст. 213 КПК України та ч. 2 Порядку інформування центрів з надання безоплатної вторинної правової допомоги про випадки затримання, адміністративного арешту або застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, затвердженого постановою КМУ від 28.12.2011 № 1363 та п.п. 9 п.1 наказу ГУНП від 07.08.2017 № 2062.
Лейтенант поліції ОСОБА_1, в порушення вимог ч. 1 ст. 210 КПК України, не доставив затриманого ОСОБА_2 до Черкаського відділу поліції ГУНП, а також, в порушення вимог ч. 5 ст. 208 КПК України, відносно останнього не було складено протоколу про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину.
Зі слів ОСОБА_2 встановлено, що після його затримання, лейтенант поліції ОСОБА_1 помістив його на заднє сидіння автомобіля Volkswagen Passat р.н. НОМЕР_1 (належить ОСОБА_1 ) та доставили до одного із кладовищ м. Черкаси. На кладовищі лейтенанти поліції, зокрема і ОСОБА_1 , примусили його стати колінами на одну із могил та продовжуючи наносити йому тілесні ушкодження, принижуючи честь та гідність, ображаючи нецензурною лайкою, почали вимагати гроші за не притягнення його до кримінальної відповідальності. Водночас, про затримання ОСОБА_2 поліцейські, за допомогою мобільного зв`язку, повідомили його дружині гр. ОСОБА_3 та бабусю гр. ОСОБА_6 , вимагаючи від останніх гроші. Не витримавши жорстокого та нелюдського поводження, ОСОБА_2 погодився передати поліцейським гроші в сумі 2000 грн., після чого останні одразу припинили протиправні дії та доставили ОСОБА_2 до під`їзду його будинку, де зняли з нього кайданки і наказали йти до квартири за грошима, а самі залишилися в автомобілі біля під`їзду будинку.
Згідно виписки з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого КНЗ «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги» № 15367, ОСОБА_2. встановлено діагноз: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забої, садна обличчя, голови, кінцівок, забій грудної клітки.».
Крім цього, 10 вересня 2019 року до ГУНП надійшов рапорт начальника Черкаського відділу поліції підполковника поліції Теслі В.В. щодо порушення службової дисципліни лейтенантом поліції ОСОБА_1 , а саме, невихід на службу 10 вересня 2019 року, що має ознаки дисциплінарного проступку.
Таким чином, за вчинення дисциплінарного проступку, що виразилось в порушенні вимог ч. 1 ст. 6, ч. 1, 2, 4 ст. 7, 8, п.п. 1, 2, 3 ч. 1, ч. 2 ст. 18, ч. 1, 2, 5, 6 ст. 29, п. 3 ч.1. ст. 31, ч. 1, 2, 6 ст. 34, п. 1, ч. 1, п. 3 ч.4 ст. 42, ч. 1. 2, 3 ст. 43, ч. 1 ст. 44, ч. 3 ст. 45 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VІІІ, п.п. 1-4, 6- 8, 13 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту  Національної поліції України, ч. 3, 5 ст. 208, ч. 1 ст. 210, ч. 4 ст. 213, ч. 7 ст. 223 КПК України, ч. 2 Порядку інформування центрів з надання безоплатної правової допомоги про випадки затримання, адміністративного арешту або застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, затвердженого Постановою КМУ від 28.12.2011 № 1363, п. 1 розділу 1, абз. 1-3, 5, 6, 8, 10 п. 1, абз. 1 п. 2 розділу II, п. 1,2, 4-6 розділу III, п. 3 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016  №1179, п.п. 8, 9 п. 1 наказу ГУНП від 07.08.2017 р. № 2062, наказу Черкаського відділу поліції ГУНП від 25.08.2016 №53 до оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області до лейтенанта поліції  ОСОБА_1 вирішено застосувати дисциплінарне стягнення у вигляду звільнення зі служби в поліції.
З аналізу наведених вище норм слідує, що підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку є повне доведення вини особи в ході службового розслідування, метою якого є з`ясування обставин вчинення дисциплінарного порушення, уточнення ступеня вини особи.
У цьому контексті слід звернути увагу на те, що за етимологічним значенням дискредитація (від французького слова discrediter - підривати довіру) - це підрив довіри когось, приниження чиєїсь гідності, авторитету, що тісно пов`язані з морально-етичними нормами.
Вчинки, що дискредитують працівників органів внутрішніх справ та, власне, органи поліції, пов`язані насамперед із низкою моральних вимог, які пред`являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті.
Отже, дискредитація звання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за своєю суттю полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет органів внутрішніх справ і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 18 грудня 2019 року у справі №813/3279/17 та відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, підлягає врахуванню судом при розгляді цієї справи.
Дискредитація Національної поліції полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет таких органів і їх працівників в очах громадськості та є несумісними із подальшим проходженням служби. Вчинення дій, що дискредитують органи поліції, пов`язані насамперед із низкою моральних вимог, які пред`являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті.
Вказана позиція викладена Верховним Судом у постанові від 12 квітня 2018 року у справі № 815/3636/15, у якій суд зазначив, що поняття «дискредитація» перебуває у тісному зв`язку із поняттям «дотримання морально-етичних норм» та передбачає дії, спрямовані на порушення правил професійної етики та моралі, закріплених у нормативно-правових актах спеціального законодавства, які пред`являються до осіб під час здійснення ними службових функцій та у повсякденному житті. Такі проступки самі по собі або у сукупності підривають довіру та авторитет органів внутрішніх справ в очах громадськості і є несумісним із подальшим проходженням служби, що зумовлює застосування до працівників органів внутрішніх справ, який вчинив діяння, несумісне з посадою, найсуворішого стягнення - звільнення зі служби. Дискредитація звання рядового та начальницького складу є окремою підставою для звільнення, яке не пов`язано із вчиненням правопорушення та набрання чинності рішенням суду.
При цьому, колегія суддів Верховного Суду у постанові від 07 лютого 2020 року по справі №260/1118/18 зазначила, що наявність кримінального провадження, відкритого стосовно особи, яка проходить службу в органах внутрішніх справ, не виключає можливості застосування стосовно цієї особи наслідків, передбачених пунктом 66 Положення №114 у разі встановлення службовою перевіркою дій, що підривають довіру та авторитет органів внутрішніх справ і їх працівників в очах громадськості і є несумісним із подальшим проходженням служби.
Колегія суддів враховує, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини не є порушенням ст. 6 Конвенції притягнення до дисциплінарної відповідальності на основі відомостей про факти, що встановлені у кримінальному провадженні, якщо такі відомості аналізувалися під кутом зору правил службової етики, навіть якщо особа була у кримінальному провадженні виправданою (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 6 жовтня 1982 року у справі «X. v. Austria» про неприйнятність заяви № 9295/81) чи таке провадження було закрите (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 7 жовтня 1987 року у справі «C. v. the United Kingdom» про неприйнятність заяви № 11882/85). Більше того, гарантована п. 2 ст. 6 Конвенції презумпція невинуватості застосовується до процедури, яка за своєю суттю є кримінальною, і в межах якої суд робить висновок про вину особи саме у кримінально-правовому сенсі (рішення Європейського суду з прав людини від 11 лютого 2003 року у справі «Ringvold v. Norway», заява № 34964/97). Відтак, зазначена гарантія не може бути поширена на дисциплінарні й інші провадження, які згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції охоплюються поняттям спору щодо прав та обов`язків цивільного характеру.
Дана позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2018 року по справі № 800/508/17, у постанові Верховного Суду від 29 травня 2018 року по справ №800/508/17, у постанові від 12.12.2018 року по справі №803/1907/16, у постанові від 17.07.2019 року по справі № 806/2555/17 та відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, підлягає врахуванню судом при розгляді цієї справи.
З матеріалів справи вбачається, що підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності слугувало те, що 09 вересня 2019 року позивач скоїв дії, які підпадають під визначення дисциплінарного проступку: недотримання законодавства, порушення норм професійної та службової етики, застосування фізичного впливу до особи, неповідомлення чергової частини про затримання правопорушника, невжиття заходів щодо охорони місця події, не повідомлення Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Черкаській області про затримання особи, не складання протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає необґрунтованими висновки суду першої інстанції про те, що вину позивача у вчиненні дисциплінарного правопорушення не доведено, оскільки остаточне рішення по кримінальному провадженню № 6201900000001274 не прийняте.
Вчинення дисциплінарного проступку є окремою підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби.
Колегія суддів вважає такі висновки суду першої інстанції помилковими, оскільки предметом службового розслідування було порушення позивачем службової дисципліни, що не залежить від наявності чи відсутності остаточного вироку суду по кримінальному провадженню. В даному випадку, звільнення позивача відбулось у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення за вчинення дисциплінарного проступку.
Щодо посилання позивача у відзиві на апеляційну скаргу та суду першої інстанції на порушення статті 62 Конституції України, то колегія суддів вважає такі необґрунтованими, оскільки суд не вирішує питання обґрунтованості обвинувачення в межах кримінального провадження.
Колегія суддів також враховує висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 07.02.2020 року по справі №260/1118/18, від 08.08.2019 року по справі № 804/3447/17, від 29.05.2018 року по справі №800/508/17, від 02.10.2019 року по справі № 804/4096/17, згідно яких застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням усіх обставин вчинення дисциплінарного проступку та не погребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.
Крім того, колегія суддів відхиляє твердження представника позивача, що відносно громадянина ОСОБА_2 порушено кримінальну справу, оскільки, як вбачається з матеріалів справи в Єдиному обліку заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події в період з 09.09.2019 року по 01.04.2020 року не внесено даних до ЄРДР щодо притягнення громадянина ОСОБА_2 до кримінальної чи адміністративної відповідальності. Дана інформація підтверджується довідкою від 02.04.2020 №4035 видана Головним управлінням національної поліції в Черкаській області.
Враховуючи зазначені обставини і докази у їх сукупності, колегія суддів вважає, що накладене на позивача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції повністю відповідає тяжкості вчинених ним у сукупності проступків, обставинам, за яких їх скоєно, та співмірно із заподіяною ним шкодою суспільним інтересам, у зв`язку з чим застосування до позивача дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби є законним, правомірним та обґрунтованим, пропорційним та за даних обставин справедливим, оскільки ОСОБА_1 вчинив дії, які є несумісними з проходженням служби в поліції та суперечать змісту присяги працівника Національної поліції України, Правил етичної поведінки поліцейських, проігнорував вимоги Дисциплінарного статуту та Закону №580-VIII. 
З урахуванням суспільного резонансу та загального уявлення суспільства про поліцейського як носія влади, вчинений позивачем дисциплінарний проступок унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.
Колегія суддів звертає увагу, що у висновку службового розслідування не зазначено обставин, які пом`якшують відповідальність за вчинені порушення службової дисципліни. Інших доказів позивачем суду не надано та матеріали справи не містять.
Щодо визнання судом першої інстанції поважними причин відсутності ОСОБА_1 на робочому місці 10 вересня 2020 року на наступний день, після вищезазначеної події, колегія суддів зазначає наступне.
Судом першої інстанції зазначено, що 04.02.2020 року судом у відкритому судовому засіданні допитано ОСОБА_7 в якості свідка (станом на вересень 2019 року оперуповноважений відділу кримінальної поліції Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області), який зазначив, що 10.09.2019 дійсно бачив ОСОБА_1 на службі у приміщені Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області приблизно з 09 год. 00 хв. до 09 год. 30 хв. та у період з 13 год. 40 хв. до 14 год. 00 хв. Крім того, позивач декілька разів заходив до кабінету свідка з метою доступу до комп`ютер, який є лише у його кабінеті.
Для поліцейських установлюється п`ятиденний робочий тиждень з двома вихідними днями відповідно до статті 91 Закону України «Про Національну поліцію».
Як зазначає відповідач, наказом Черкаського відділу поліції ГУНП від 25.08.2016 року №53 затверджено внутрішній розпорядок дня поліцейських, державних службовців, робітників та службовців Черкаського відділу поліції ГУНП. Цим розпорядком визначено, що початок робочого дня - о 09.00 год., обідня перерва - з 13.00 год. по 13.45 год., закінчення робочого дня - 18.00 год.
Колегія суддів звертає увагу, що судом першої інстанції не враховано, що позивач перебував на службі 10 вересня 2019 року лише 50 хвилин, проте, згідно правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної у пункті 34 постанови від 06.11.1992 №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» відсутність на робочому місці більше трьох годин вважається прогулом.
Крім того, колегія суддів вважає, необґрунтованим висновок суду першої інстанції про поважність причин відсутності ОСОБА_1 на робочому місці 10.09.2019 року в зв`язку зі звернення до медичного закладу за консультацією до медичного центру «INTEGRO», оскільки звернення до медичного центру не може бути поважною причиною відсутності на робочому місці, оскільки позивачем до ГУНП в Черкаській області не надано довідку про тимчасову непрацездатність особи рядового та начальницького складу ОВС, військовослужбовця внутрішніх військ МВС, а довідка медичного центру «INTEGRO» про те, що позивач 10.09.2019 року звертався за медичною консультацією та проходив обстеження у медичному центрі не є поважною причиною відсутності на службі.
Відповідно до Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України 13.11.2001 №455 тимчасова непрацездатність працівників засвідчується листком непрацездатності. 
У зв`язку з вищевикладеним помилковим є висновок суду першої інстанції про поважність відсутності позивача на службі, оскільки довідка про звернення в медичний заклад за консультацією не може підтверджувати перебування позивача на лікарняному.
Щодо висновків суду першої інстанції про те, що будь-які пояснення у позивача у зв`язку з проведенням службового розслідування не відбирались, колегія суддів зазначає, що матеріалами справи підтверджується, що під час проведення службового розслідування 12 вересня 2019 року ОСОБА_1 відмовився від надання будь-яких пояснень згідно статті 63 Конституції України, про що складено акт про відмову від надання пояснень від 12.09.2019 (стор. 140 том І).
Відповідно до п.17 розділу 5 Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України факт відмови поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування від надання пояснень фіксується шляхом складання акту про відмову надати пояснення.
Відповідно до Порядку проведення службових розслідувань письмові клопотання поліцейського, стосовно якого призначено службове розслідування, про отримання і долучення до матеріалів службового розслідування документів, отримання додаткових пояснень від інших осіб подаються голові або членам дисциплінарної комісії в межах строку проведення службового розслідування.
Проте, позивач не долучав до матеріалів службового розслідування будь-яких клопотань, додаткових пояснень в рамках проведення службового розслідування.
Висновки суду першої інстанції про те, що в ході службового розслідування дисциплінарною комісією не враховано пояснення позивача щодо виявлення у затриманого ОСОБА_2 психотропних речовин, обіг яких заборонено, а також те, що з метою самозахисту до ОСОБА_2 довелося застосовувати фізичну силу, оскільки ОСОБА_2 мав при собі холодну зброю та намагався її застосувати як на підставу порушення Порядку проведення службових розслідувань є помилковими, оскільки вказані обставини повідомлені позивачем під час розгляду справи в суді першої інстанції і позивачем під час службового розслідування письмово не повідомлялися.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що наказ Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 23.09.2019 №2335 про притягнення оперуповноваженого поліції Черкаського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з посади та наказ Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 11 жовтня 2019 року №243 о/с про звільнення оперуповноваженого поліції Черкаського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_1 зі служби в поліції не підлягають скасуванню, оскільки такі прийнято відповідачем у межах наданих повноважень та у спосіб, визначений законом, при цьому жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки службового розслідування, позивачем ані під час його проведення, ані під час судового розгляду справи надано не було. 
У задоволенні інших позовних вимог, які є похідними від вимог про скасування спірних наказів, також слід відмовити.
Відповідно до статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. У зв`язку з цим, апеляційний суд вважає необхідним апеляційну скаргу апелянта задовольнити, а рішення суду першої інстанції - скасувати та прийняти нову постанову, якою  відмовити у задоволенні позовних вимог.
Частиною 1 ст. 242 КАС України встановлено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Відповідно до пункту другого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
За змістом частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Таким чином, апеляційна скарга апелянта підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення у справі про відмову в задоволенні позовних вимог.
Керуючись статями 9, 34, 242, 243, 246, 250, 308, 310, 316, 321,322, 325, 328, 329, 331  Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,  

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Черкаській області - задовольнити.
Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2020 року - скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити  ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів із дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду у порядку ст. ст. 329-331 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повний текст постанови буде складено протягом п`яти днів з моменту його проголошення.
Головуючий суддя                                                                      Г. В. Земляна

Судді:                                                                                          О. О. Беспалов

                                                                                                    Є. І. Мєзєнцев

Повний текст постанови складено 13 липня 2020 року.