ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/6737/20	Головуючий у 1-й інстанції Вийванко О.М. 	
Провадження № 33/817/352/20 	Доповідач - Лекан І.Є.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2020 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Лекан І.Є. 
за участю адвоката Кузнєцової М.І., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Кузнєцової М.І. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 липня 2020 року,-
ВСТАНОВИЛА:
       Постановою Тернопільського міськрайонного суду від 15 липня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп.
       Згідно з постановою суду, ОСОБА_1 20.04.2020 року о 01 год. 36 хв. в м.Тернополі по вул. Симоненка керував транспортним засобом «Форд Фокус» номерний знак « НОМЕР_1 » з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота; почервоніння обличчя. Від проходження огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки із застосуванням технічного приладу газоаналізатора «Драгер Алкотест 7510» та огляду в медичному закладі Комунальному некомерційному підприємстві «Тернопільський обласний наркологічний диспансер» Тернопільської обласної ради, водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху.        
       В апеляційній скарзі адвокат Кузнєцова М.І. в інтересах ОСОБА_2 просить скасувати постанову суду та ухвалити нову, якою справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення та закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст.38 КУпАП України, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права.
       Зазначає, що судом першої інстанції порушено право на захист ОСОБА_1 , оскільки розглянуто справу без його участі та адвоката.
       Вказує, що судом першої інстанції безпідставно не взяті до уваги клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи у зв`язку із перебуванням на лікуванні та клопотання про направлення даної справи до Кременецького районного суду Тернопільської області за місцем його проживання у зв`язку із карантинними обмежувальними заходами.
       Зазначає, що письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є недопустимими доказами, оскільки їх зміст є ідентичним та в змісті пояснень не повністю зазначено дату події, а тому є сумніви щодо неупередженості даних осіб.
       Вважає, що працівниками поліції помилково зроблено висновок про наявну ознаку алкогольного сп`яніння - почервоніння обличчя, оскільки в нічний час цього практично не можливо встановити.
       Посилається на відсутність акту огляду на стан сп`яніння всупереч вимогам Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерством охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року №1452/735.
       Вважає, що у працівників поліції відповідно до диспозиції статті 130 КУпАП України не було підстав для складання протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки у ОСОБА_1 не було зафіксовано стану алкогольного сп`яніння, а сам факт керування транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння не є підставою для адміністративної відповідальності.
       Вважає, що відповідно до вимог ст.38 КупАП станом на момент розгляду справи в апеляційній інстанції минули строки накладення адміністративного стягнення, а тому провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.7 ст.247 КупАП України.
       Окрім того, просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки справу розглянуто без участі ОСОБА_1 та адвоката, а про оскаржувану постанову їм стало відомо 03.08.2020 року. 
        ОСОБА_1 повторно в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день і час розгляду справи, що відповідно до ст.294 КУпАП не перешкоджає апеляційному розгляду справи.
       Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши адвоката Кузнєцову М.І., яка підтримала подану апеляційну скаргу, просить її задовольнити, приходжу до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.
       Доведеність вини та кваліфікація дій ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП доведена належним чином розглянутими, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.
       Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 20.04.2020 року серії ДПР18 №312495 поліцейським зафіксовано факт керування водієм ОСОБА_1 20.04.2020 р. о 01 год. 36 хв. в м. Тернополі по вул. Симоненка транспортним засобом «Форд Фокус» номерний знак « НОМЕР_1 » з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота; почервоніння обличчя. Від проходження огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки із застосуванням технічного приладу газоаналізатора «Драгер Алкотест 7510» та огляду в медичному закладі Комунальному некомерційному підприємстві «Тернопільський обласний наркологічний диспансер» Тернопільської обласної ради, водій відмовився в категоричній формі в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху. 
       Протокол сумніву не викликає, оскільки складений відповідно до вимог ст.ст.254, 256 КУпАП, тому є належним доказом по справі.
       Факт відмови ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння підтверджується письмовими поясненнями від 20.04.2020 року свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , які вказали, що в їх присутності працівниками поліції було запропоновано водію ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Драгер Алкотест 7510» та в медичному закладі, на що останній відмовився в категоричній формі.
Факт відмови ОСОБА_1 від проходження у встановленому законом порядку огляду для визнання стану сп`яніння підтверджується також відеоматеріалами з нагрудних камер працівників патрульної поліції.
       Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. 
       Суть даної норми закону полягає в тому, що якщо водій ухиляється від огляду на стан сп`яніння, його дії та ознаки сп`яніння фіксують в протоколі про адміністративне правопорушення, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.
       Даних вимог правил дорожнього руху ОСОБА_1 не виконав.
       Таким чином, в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
       Твердження апелянта щодо невідповідності висновків суду, викладених в оскаржуваній постанові фактичним обставинам справи є необґрунтованими, оскільки факт відмови ОСОБА_2 від огляду на стан сп`яніння є правовою підставою адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, доведений належними та допустимими доказами, які зібрані у встановленому законом порядку, а також досліджені та оцінені судом в порядку, визначеному ст.ст.251, 252 КУпАП.        
       Доводи адвоката, що судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи у зв`язку із перебуванням на стаціонарному лікуванні та клопотання про направлення даної справи до Кременецького районного суду Тернопільської області за місцем його проживання у зв`язку із карантинними обмежувальними заходам слід оцінити критично з наступних підстав.
       Як вбачається з матеріалів справи клопотання адвоката Кузнєцової М.І. про відкладення справи у зв`язку із необхідністю для ознайомлення з матеріалами справи, лист адвоката Стадника В.О. з доданою додатковою угодою про розірвання договору про надання правничої допомоги, клопотання ОСОБА_1 про направлення даної справи до Кременецького районного суду Тернопільської області за місцем його проживання у зв`язку із карантинними обмежувальними заходам, надійшли на адресу суду 15.07.2020 року, а тому, зважаючи, що строк накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 закінчувався 20 липня 2020 року, такі дії суд вірно оцінив як затягування процесуальних строків з метою уникнення притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.
       Таким чином, суд першої інстанції, враховуючи вимоги ст.ст. 277, 38 КУпАП, діяв відповідно до ч.2 ст. 268 КУпАП, згідно вимог якої присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, не є обов`язковою.
       Посилання апелянта на те, що судом було порушено право на захист ОСОБА_1 , оскільки розглянуто справу без його участі, є необґрунтованим, оскільки він був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи та брав участь у попередніх судових засіданнях. Крім того, апелянт скористався своїм правом на апеляційне оскарження, де йому надана можливість повністю використати весь обсяг прав, передбачених КУпАП для забезпечення всебічності, повноти й об`єктивності та вирішення її у відповідності із законом.
       Підстав вважати письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 недопустимими доказами з підстав ідентичності їх змісту не є переконливими, оскільки будь-яких доказів, які б підтвердили упередженість даних свідків суду надано не було.
       Твердження адвоката стосовно того, що працівниками поліції помилково зроблено висновок про наявну ознаку алкогольного сп`яніння - почервоніння обличчя, що в нічний час практично не можливо встановити, є суб`єктивною думкою апелянта, а тому не заслуговує на увагу.
       Безпідставними є доводи про те, що в матеріалах справи відсутній акт огляду на алкогольне сп`яніння, оскільки відповідно до розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерством охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року №1452/735, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння складається поліцейськими у випадку проведення такого огляду особи на місці зупинки транспортного засобу. Як встановлено судом, ОСОБА_1 від такого огляду відмовився як на місці зупинки транспортного закладу, так і у медичному закладі в присутності двох свідків.
       Доводи адвоката стосовно того, що у працівників поліції відповідно до диспозиції статті 130 КУпАП не було підстав для складання протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки у ОСОБА_1 не було зафіксовано стану алкогольного сп`яніння, а сам факт керування транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння не є підставою для адміністративної відповідальності, є необґрунтованими, так як факт відмови ОСОБА_1 від проходження у встановленому законом порядку огляду для визнання стану сп`яніння є правовою підставою адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.
Не заслуговують на увагу доводи апелянта щодо закриття провадження у справі на підставі п.7 ст.247 КУпАП, оскільки суд першої інстанції у передбачені законом строки наклав на порушника адміністративне стягнення.
       Окрім того, адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.ст. 33-34 КУпАП, з врахуванням його особи, характеру вчиненого правопорушення, в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, а тому підстави для скасування постанови суду та закриття провадження у справі - відсутні.
       Оскільки справу розглянуто судом першої інстанції 15 липня 2020 року у відсутності ОСОБА_1 , а постанову суду апелянт отримала 03 серпня 2020 року, то строк на апеляційне оскарження ОСОБА_1 слід поновити, визнавши причини пропуску поважними.
        На підставі наведеного, керуючись ст.294 КУпАП, -
                                
                                п о с т а н о в и л а:
Поновити адвокату Кузнєцовій М.І. в інтересах ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.
       Апеляційну скаргу адвоката Кузнєцової М.І. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду від 15 липня 2020 року щодо ОСОБА_1 - без змін.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя