КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                     
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
22 липня 2020 року                                                                                        м. Київ
 
                                                                                                         Справа №753/8570/18
                                                                  Апеляційне провадження № 22-ц/824/8635/2020
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:    судді-доповідача:       Соколової В.В.
                       суддів:                         Андрієнко А.М., Поліщук Н.В.
розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва ухваленого під головуванням судді Колесника О.М. 12 березня 2020 року в м. Києві, дата складення повного тексту рішення не зазначена, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири,  
 
В С Т А Н О В И В
 
У травні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача 14710,00 грн в порядку відшкодування матеріальної шкоди,  2500,00 грн вартості проведення незалежної оцінки завданих збитків, 704,80 грн сплаченого судового збору та  6500,00 грн витрат на правничу допомогу.
 Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 03 березня 2018 року через нещільне з`єднання «L»- подібного фітингу до радіатора внутрішньоквартирної системи центрального опалення в квартирі АДРЕСА_1 трапилось залиття водою квартири НОМЕР_3 в тому ж будинку. Внаслідок залиття в квартирі НОМЕР_3 було частково пошкоджено стіни, стелі, підлога. Згідно висновку судового експерта від 04 квітня 2018 року матеріальна шкода, яка завдана власнику квартири НОМЕР_3 її залиттям, складає 14710,00 грн. Власник квартири НОМЕР_4 відмовляється сплачувати вказану суму.
 
Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 12 березня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири - задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 14710,00 грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири, 2500,00 грн вартості проведення експертного будівельно-технічного дослідження, 704,80 грн судового збору, 3900,00 грн витрат на правничу допомогу, а всього 21814,80 грн.
В задоволенні частини позову   ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення 2600,00 грн витрат на правничу допомогу відмовлено.
Рішення суду мотивовано тим, що вина відповідача ОСОБА_1 , який є власником квартири НОМЕР_4 , в нанесені матеріальної шкоди позивачу ОСОБА_2 , як власниці квартири НОМЕР_3 , знайшла своє повне підтвердження. А саме, нещільне з`єднання «L»-подібного фітингу до радіатора внутрішньоквартирної системи центрального опалення в квартирі АДРЕСА_1   призвело до залиття та пошкодження приміщень квартири позивача, і між неправомірними діями відповідача та нанесеною матеріальною шкодою позивачу, є безпосередній причинно-наслідковий зв`язок. Тому позовні вимоги щодо відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 14710,00 грн, підлягають задоволенню. Крім того, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача і вартість проведення експертного будівельно-технічного дослідження в розмірі 2500,00 грн та судові витрати, які підтверджені позивачем документально. 
 
Не погодився із вищезазначеним судовим рішенням відповідач  ОСОБА_1 , ним подано апеляційну скаргу, в якій зазначається про незаконність рішення, як такого, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, надано невірну правову оцінку наявним в матеріалах справи доказам. Вказує на те, що про зазначені події дізнався тільки після отримання позовної заяви. Суд першої інстанції не надав належної оцінки Акту №501 від 16 березня 2018 року, а саме не оцінив, що ОСОБА_3 не було в м. Києві і нею не підписувався вказаний акт.  ОСОБА_3 , є зацікавленою особою, та жоден із підписантів вказаного акту не був в його квартирі. Крім того зазначає, що судом першої інстанції невірно викладені пояснення свідка ОСОБА_3 , яка була опитана в судовому засіданні 11 березня 2020 року. Враховуючи вищевикладене, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. 
 
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача - адвокат Сирота В.В. вказує на те, що доводи, зазначені в апеляційній скарзі є неналежними та спрямовані відповідачем на уникнення цивільної відповідальності через перекручення встановлених обставин. Тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
 
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. 
В порядку ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
 
Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.
 
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 , є власником квартири АДРЕСА_4 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серія СТВ №196442 від 30 листопада 2015 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, номер запису про право власності: 12287717 (а.с.7,8). За змістом технічного паспорту дана квартира є трьохкімнатною, ізольованою квартирою, загальною площею 81,1 кв.м., жилою площею 42,8 кв.м., яка знаходиться на 20 поверсі 25-типоверхового будинку (а.с.9-10).
Відповідач ОСОБА_1 , є власником квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 81,2 кв.м., жилою площею 42,7 кв.м., яка знаходиться на 22 поверсі 25-типоверхового будинку, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно СТВ №197120, виданого 25 грудня  2015 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, номер запису про право власності: 12754131 від 08 грудня 2015 року (а.с.11-12, 60). Згідно з технічним паспортом квартира відповідача знаходиться конструктивно над квартирою позивача через один (21-й) поверх (а.с.61-62).
16 березня 2018 року комісією ТОВ Фірма «Компас» був складений акт №501 в складі комісії: ОСОБА_4 ; ОСОБА_5 ; ОСОБА_2 ; ОСОБА_3 про те, що 03 березня 2018 року через нещільне з`єднання «L»-подібного фітингу до радіатора внутрішньоквартирної системи центрального опалення в квартирі АДРЕСА_1 трапилось залиття водою квартири НОМЕР_3 в тому ж будинку. В наслідок залиття в квартирі НОМЕР_3 було частково пошкоджено стіни, стеля, підлога в спальні та коридорі. Даний акт був затверджений директором ТОВ Фірма «Компас» Пристайло О.О. (а.с.13).
27 березня 2018 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Судово-експортний Альянс» укладено Договір №27/03-2018 на проведення експертного будівельно-технічного дослідження. Зобов`язання за цим договором були виконані сторонами, що підтверджується актом від 10 квітня 2018 року  (а.с.14- 17).
Згідно із висновком експерта №04/04-2018 від 04 квітня 2018 року вартість ремонтно-будівельних робіт, проведення яких необхідне для усунення пошкоджень, які утворились внаслідок залиття приміщень квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 станом на час проведення дослідження складає 14710,00 грн з урахуванням ПДВ. Під час проведення дослідження експертом вказано на те, що пошкодження та руйнування опоряджувальних покриттів приміщень кв. АДРЕСА_4 пов`язані з дією на них рідини та є характерними наслідками залиття відповідно до положень методики «Визначення причин залиття з урахуванням нових технологій та визначення матеріальної шкоди за її наслідками» (стор.10 висновку). Даний висновок складений судовим експертом ОСОБА_6 за зверненням позивача ОСОБА_7 , перед експертом було поставлено питання: «Яка вартість ремонтно-будівельних робіт, проведення яких необхідне для усунення пошкоджень, які утворились внаслідок залиття приміщень квартири АДРЕСА_4 . Експертом зазначено про здійснення 29 березня 2018 року натурного обстеження опоряджуваних покриттів квартири позивача. Проте у висновку відсутнє посилання експерта на дану судову справу та про обізнаність про кримінальну відповідальність (а.с.18-27). 
Судом першої інстанції в судовому засіданні 11 березня 2020 року були допитані свідки ОСОБА_2 , ОСОБА_8 та ОСОБА_3 .. 
Позивач ОСОБА_2 у якості свідка пояснила, що 03 березня 2018 року її квартира НОМЕР_3 була залита водою. Вони з чоловіком викликали аварійну бригаду сантехніків житлового органу ТОВ Фірма «Компас». Спочатку сантехнік і її чоловік зайшли до квартири НОМЕР_5 , яка розташована над її квартирою, але в цій квартирі теж все текло з вище розташованої квартири. Тоді її чоловік та сантехнік зайшли до квартири НОМЕР_4 , яка належить відповідачу і розташована над квартирою НОМЕР_5 . Там в присутності відповідача та його дружини вони оглянули сантехнічні пристрої і виявили в одній із опалювальних батарей нещільно закручений фітинг, з якого бігла вода. Потім через кілька днів комісія ТОВ Фірма «Компас» склала акт про залиття їх квартири в присутності власників квартир НОМЕР_3; НОМЕР_5 та НОМЕР_4.
Свідок  ОСОБА_8 в судовому засіданні дав аналогічні пояснення, додавши, що 03 березня 2018 року він з сантехніком ТОВ Фірма «Компас» особисто бачив, як протікала батарея в квартирі відповідача, внаслідок чого були залиті квартири НОМЕР_3 та НОМЕР_5 , як складався акт про залиття він не знає, оскільки одразу ж виїхав за межі м. Києва.
Свідок ОСОБА_3 пояснила в суді, що відповідач 24 лютого 2018 року затопив її квартиру. Потім подзвонив ОСОБА_8 і сказав про затоплення його квартири. Вона приїхала додому з Черкаської області і побачила свою квартиру залитою водою. Разом з аварійною службою вона потрапила до квартири НОМЕР_4 , де вже були відповідач з дружиною, і було встановлено, що причиною залиття квартир НОМЕР_3 та НОМЕР_5 був прорив у батареї опалення в квартирі НОМЕР_6 , про що повідомив сантехнік. Акт був складений через кілька днів після цього, його підписала її рідна сестра, оскільки сам свідок була в той час у Черкаській області (а.с.74-76, 78-81).
 
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.
Згідно з ч. 2 ст. 11 ЦК України однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже, підставою цивільно-правової відповідальності як обов`язку відшкодувати шкоду, є заподіяння майнової шкоди.
Зобов`язання із заподіяння шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.
Статтею 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування в повному обсязі. У частині 2 цієї статті зазначається, що збитками є втрати, яких особа зазнала, у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.
Таким чином, відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам заподіювач шкоди, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При цьому, позивач доводить лише факти, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.
Статтею 151 ЖК України передбачено, що громадяни, які  мають  у  приватній  власності  жилий будинок  (квартиру),  зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за  свій  рахунок  поточний  і  капітальний  ремонт,  утримувати в порядку прибудинкову територію. Безгосподарне утримання громадянином належного йому  будинку (квартири) тягне за собою наслідки, передбачені цивільним законодавством.
Відповідно до Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою КМУ від 24 січня 2006 року №45, власники квартир зобов`язані використовувати приміщення житлового будинку за призначенням, забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання; не допускати виконання робіт та інших дій, що викликають псування приміщень, приладів та обладнання будинку, порушують умови проживання громадян.
Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року № 927/11207, передбачено, що у разі залиття квартири складається відповідний акт (пункт 2.3.6 Правил).
В додатку № 4 до цих Правил зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.
За приписами ст. ст. 77, 78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Приписами ч.ч. 1-4 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
 
Верховний Суд у постанові від 27 березня 2019 року у справі №643/19078/15-ц вказав на те, що відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди; протиправну поведінку заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.
Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні указаних фактів досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів (ст. 229 ЦПК України).
 
З наведених обставин справи вбачається, що квартира позивача була пошкоджена внаслідок залиття, яке відбулось 03 березня 2018 року. Вказана обставина підтверджується матеріалами справи, зокрема актом від 16 березня 2018 року та висновком експерта, і не заперечується сторонами у справі. 
Відповідач в ході розгляду справи заперечує наявність своєї вини у заподіянні шкоди позивачеві та наявність причинно-наслідкового зв`язку між його діями чи бездіяльності і заподіяною шкодою. Заперечуючи проти позову, відповідач посилався на те, що він не був повідомлений про факт залиття та час складання Акту від 16 березня 2018 року, хоча присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. Також вказує на неналежність підпису ОСОБА_3 , що нею було визнано в судовому засіданні.
Дійсно, з Акта №501 від 16 березня 2018 року  вбачається, що в ньому відсутнє зазначення про огляд квартири відповідача, не зазначені дані відповідача, не вказані причини відсутності у ньому підпису відповідача. Комісією була встановлена причина залиття - через нещільне з`єднання «L»-подібного фітингу до радіатора внутрішньоквартирної системи центрального опалення в квартирі АДРЕСА_1 , проте за відсутності здійснення огляду квартири відповідача достовірність вказаних обставини викликає сумніви. При цьому матеріали справи не містять даних про огляд квартири № 161 на наявність у ній ознак залиття, що має значення для об`єктивного встановлення обставин справи, так як вказана квартира знаходиться між квартирами сторін у справі. 
На стадії розгляду справи судом першої інстанції були допитані свідки, а саме позивач, її чоловік та власник квартири НОМЕР_5 ОСОБА_3 , які стверджували про здійснений огляд квартири відповідача в день залиття.  
Із наданих під присягу пояснень ОСОБА_3 вбачається, що вона не підписувала  Акт №501 від 16 березня 2018 року, цей акт підписала її сестра. ОСОБА_3 надавала пояснення в яких вказувала про залиття її квартири відповідачем 24 лютого 2018 року, також вказувала про повідомлення її позивачем про залиття та спільний огляд квартири відповідача, але без зазначення дати.
Всі свідки у своїх поясненнях посилались на виклик аварійної служби, проте в матеріалах справи відсутнє документальне підтвердження цих обставин. 
Слід погодитись з твердженням відповідача про наявність певної особистої зацікавленості у вирішенні справи всіх допитаних судом свідків. Привертає увагу і те, що інші особи, які приймали участь при складанні акту не були заявлені до допиту в якості свідків.
У висновку експерта №04/04-2018 від 04 квітня 2018 року визначена вартість ремонтно-будівельних робіт та встановлені ознаки залиття, проте питання щодо причини залиття перед експертом поставлено не було і, відповідно, ним не вирішувалось.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 1166 ЦК України, діє презумція заподіювача шкоди, що покладає на відповідача обов`язок доведення відсутності його вини у заподіянні шкоди.
В даному випадку відповідачем спростовуються докази подані на підтвердження його вини у заподіянні шкоди майну позивача. В ході розгляду справи доведено, що Акт №501 від 16 березня 2018 року за змістом не відповідає встановленій у Правилах формі, і не підписаний всіма членами комісії, що його складала. Таким чином, цей акт не може бути належним і допустимим доказом  протиправної поведінки відповідача, що полягала у залитті квартири позивача та причинного зв`язку між протиправною поведінкою відповідача та завданими позивачу збитками. При ухваленні рішення, судом першої інстанції, в основу рішення покладено доказ, який не можна визнати належним та допустимим.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 
В порядку ст. 141 ЦПК України, стягненню з позивача на користь відповідач підлягають понесені останнім судові витрати щодо сплати судового збору за подачу апеляційної скарги в розмірі 1057,21 грн.    
 
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції
                                                 
П О С Т А Н О В И В
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 12 березня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири - відмовити. 
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1057,21 грн.
 
Позивач: ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).
Відповідач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_12 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ).
 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає
 
Суддя-доповідач:                                                                                                           В.В. Соколова 
 
 Судді:                                                                                                                                  А.М. Андрієнко
 
Н.В. Поліщук