ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2020 року	Львів	Справа № 380/1200/20 пров. № А/857/6316/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі: 
головуючого судді                                        Пліша М.А.,
суддів                                                             Гінди О.М., Шинкар Т.І., 
за участю секретаря судового засідання          Ратушної М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Національної академії сухопутних військ імені Петра Сагайдачного на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2020 року (головуючий суддя Клименко О.М., м.Львів, повний текст складено 15.04.2020) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Національної академії сухопутних військ імені Петра Сагайдачного про визнання протиправною бездіяльності, стягнення індексації грошового забезпечення в сумі 115507,92 грн,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Національної академії сухопутних військ імені Петра Сагайдачного в якому просив визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення у період з 01.01.2016 по 28.08.2019 року; стягнути з Національної академії сухопутних військ імені Петра Сагайдачного на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.08.2019, з врахуванням січня 2008 року та березня 2018 року як базових місяців у сумі 115507,92 грн.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2020 року позовні вимоги задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність Національної академії сухопутних військ імені Петра Сагайдачного щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року. Зобов`язано Національну академію сухопутних військ імені Петра Сагайдачного нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Національної академії сухопутних військ імені Петра Сагайдачного на користь ОСОБА_1 2000,00 грн. витрат на правничу допомогу.
Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції Національна академія сухопутних військ імені Петра Сагайдачного оскаржила його в апеляційному порядку, вважає, що судом неповно з`ясовано обставин, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до неправильного застосування норм матеріального та процесуального права, тому просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10.04.2020 в частині: визнання протиправними дій Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного щодо ненарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018.
В апеляційній скарзі зазначає, що задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що на підставі зібраних та досліджених доказів, аналізу чинного законодавства відповідачу не виплачувалася та не нараховувалася індексації грошового забезпечення за період проходження військової служби з 01.01.2016 по 28.02.2018.
Згідно матеріалів справи, позивач проходив військову службу на момент відрахування із списків частини в Національній академії на посаді заступника начальника академії з озброєння - начальника озброєння Національної академії.
21.06.2019, наказом начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) № 282, ОСОБА_1 було звільнено у запас відповідно до пункту другого ч.5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за підпунктом «б» (за станом здоров`я).
28.08.2019, наказом начальника Національної академії №226, ОСОБА_1 було виключено із списків особового складу Національної академії та усіх видів забезпечення.
Безпосереднє керівництво Збройними Силами України здійснює Міністерство оборони України, яке відповідно до ст. 10 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 3, 10 Закону України «Про Збройні Сили України» є центральним органом виконавчої влади і військового управління, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері оборони та військового будівництва, керівництва Збройними Силами України, їх мобілізаційну і бойову готовність та підготовку до виконання покладених завдань.
Із врахуванням вищенаведених вимог чинного законодавства, Міністерство оборони України є уповноваженим органом, який здійснює відповідні функції держави у спірних відносинах, а Національна академія являється бюджетною установою і утримується виключно за рахунок коштів Державного бюджету України.
Національна академія у своїй діяльності керуються Конституцією та законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, наказами Міноборони, наказами і директивами Міністра оборони України та наказами і директивами начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил, іншими правовими актами.
Відповідно до ст. 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» і п. 6 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 № 1078 (далі - Порядку № 1078) індексація грошових доходів населення здійснюється в межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів.
Згідно з ст. 51 Бюджетного кодексу України керівники бюджетних установ здійснюють фактичні видатки на грошове забезпечення лише в межах фонду грошового забезпечення.
Відповідно до п. 14 Порядку №1078, визначено, що роз`яснення щодо застосування цього Порядку надає Мінсоцполітики.
Листами від 09.06.2016 № 252/10/136-16, від 08.08.2017 № 78/0/66- 17, від 08.09.2017 №13700 Міністерство Соціальної політики надало роз`яснення щодо індексації грошових доходів військовослужбовців.
Відповідно до п.5 Порядку № 1078, визначено, що значення індексу споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків, у місяці в якому відбувається підвищення посадових окладів (тарифних ставок).
Зміна розміру доплат, надбавок та премій не впливає на початок обчислення індексу споживчих цін при нарахуванні індексації, якщо не підвищується посадовий оклад.
Єдині правила нарахування індексації грошового забезпечення запроваджені як для військовослужбовців, які проходять службу, так і для новоприйнятих або переведених військовослужбовців (пункт 102 Порядку № 1078).
Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця наступного за місяцем підвищення посадового окладу за посадою, яку займає військовослужбовець.
Відповідно до п.6 Порядку № 1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких проводяться відповідні грошові виплати населенню.
Проведення індексації грошових доходів, зокрема грошового забезпечення військовослужбовців, здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, тобто у межах коштів передбачених на ці цілі.
При цьому, Порядок № 1078 не передбачає механізм нарахування та виплати індексації за попередні періоди.
Вищезазначений Порядок не передбачає механізм виплати сум індексації у поточному році за минулі періоди.
У межах наявного фінансового ресурсу можливості виплати індексації грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України у січні 2016 року - лютому 2018 року у Міноборони не було.
Враховуючи зазначене, виплата сум індексації грошового забезпечення має здійснюватись у межах коштів установ та організацій, передбачених на ці цілі.
Згідно з п. 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153, особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.
Після видання наказу про звільнення військовослужбовця з військової служби підстава звільнення зміні не підлягає, якщо при звільненні не допущені порушення законодавства і не виникли нові обставини, пов`язані зі звільненням (п. 243 Положення).
На момент виключення із списків особового складу Національної академії 28.08.2019 з ОСОБА_1 було здійснено всі розрахунки, а саме:
-          виплачено премію по 27.08.2019 у повному обсязі;
-          виплачено грошову допомогу на оздоровлення згідно наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» за 2019 рік в повному обсязі.
-          виплачено матеріальну допомогу для вирішення соціально - побутових питань згідно наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» за 2019 рік в повному обсязі.
-          виплачено надбавку за виконання особливо важких завдань по 27.08.2019 у розмірі 65%;
-          виплачено одноразову грошову допомогу при звільненні у розмірі 492078 грн. 50 коп.;
-          виплачено грошову компенсацію за не отримане речове майно у розмірі 93079 грн. 02 коп.
Про дані розрахунки свідчить і виданий позивачу наказ начальника Національної академії від 28.08.2019 №226, при отриманні якого з позивачем було здійснено необхідні розрахунки.
ОСОБА_1 не заперечував щодо виключення його із списків особового складу 28.08.2019, не звертався до Національної академії на момент звільнення щодо виплати індексації грошового забезпечення на момент виключення зі списків частини.
З аркуша бесіди вбачається, що позивач зі звільненням був згідний та претензій до порядку та терміну подання до звільнення не має про що ОСОБА_1 був ознайомлений під підпис.
Згідно з пунктом 2 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад; оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Постановою Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 07.11.2007 року № 1294 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Судом першої інстанції не враховано, що в 2016 році відбулося збільшення грошового забезпечення (посадових окладів) військовослужбовців в тому числі і позивача.
Не враховано, що індексація грошового забезпечення не може вважатися тією складовою грошового забезпечення, в розумінні статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», так як вона не є постійною та сталою величиною, яка не змінюється, має несистематичний характер, оскільки індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка, що виключає можливість включення її до складу грошового забезпечення, яким забезпечується військовослужбовець, звільнений з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини.
Таким чином, відсутні всі підстави для визнання дій Національної академії по невиплаті індексації грошового забезпечення протиправними, оскільки Національна академія керувалася роз`ясненнями Міністерства соціальної політики.
Також, суд першої інстанції поновлюючи строк звернення позивачу з адміністративним позовом до суду помилково посилався на Кодекс законів про працю в даних правовідносинах.
Статтею 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Позивач виключений зі списків особового складу академії та з усіх видів забезпечення з 28.08.2019 року, а позовну заяву подав у січні 2020 року.
Тому апелянт вважає, що такий строк позивачем було пропущений без поважних причин.
Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду встановлені ст. 123 КАС України.
Таким чином судом першої інстанції було безпідставно поновлено строк звернення до суду ОСОБА_1 .
У відповідності до вимог ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
          Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 308 КАС України Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних міркувань.  
Судом першої інстанції встановлено відповідно до посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни – учасників бойових дій.
Згідно Витягу із наказу начальника Національної академії сухопутних військ імені Петра Сагайдачного №226 (по стройовій частині) полковника ОСОБА_1 - заступника начальника академії з озброєння - начальника озброєння Національної академії сухопутних військ імені Петра Сагайдачного, звільненого з військової служби у відставку наказом начальника Генерального штабу – Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 21.06.2019 №282 за підпунктом «б» (за станом здоров`я) пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу з 28 серпня 2019 року виключено із списків особового складу Національної академії сухопутних військ імені Петра Сагайдачного.
Листом ТВО начальника Національної академії сухопутних військ імені Петра Сагайдачного полковника О. Шевченка від 19 листопада 2019 року №6979 позивача на його запит від 13 листопада 2019 року щодо нарахування і виплати індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2018 року повідомлено, що відповідно до вимог телеграми ТВО директора Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 20.02.2016 №248/3/9/1/108 та роз`яснень Міністерства соціальної політики України від 08.08.2017 №13700/з та від 08.08.2017 №78/0/66-17 за вищезазначений період індексація грошового забезпечення не проводилась. Також у листі зазначено, що для виплати індексації в січні 2016 року – лютому 2018 року фінансового ресурсу в Міністерстві оборони України не було. Фінансування на виплату індексації не здійснювалося. Відповідно в Академії в цей період індексація грошового забезпечення не проводилась. Одночасно повідомлено, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» з 01 березня 2018 року було підвищено розміри посадових окладів усіх категорій військовослужбовців. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення посадових окладів. Індексація грошового забезпечення провадиться, якщо величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103%. У зв`язку з тим, що величина індексу споживчих цін у квітні – грудні 2018 року не перевищувала поріг індексації в розмірі 103%,  індексація грошового забезпечення за цей період не провадилась. Також у вказаному листі повідомлено, що базовими місяцями були грудень 2015 року та березень 2018 року.
Вирішуючи питання щодо строку звернення до суду, суд першої інстанції правильно вказав, що відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Відповідно до частини п`ятої статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк. 
Спірні правовідносини стосуються вирішення питання щодо наявності чи відсутності у позивача права на нарахування йому індексації грошового забезпечення в період проходження військової служби, а саме з 01 січня 2016 по 28 серпня 2019 року.
Суд першої інстанції вірно вважав, що оскільки індексація є складовою частиною заробітної плати, то у разі порушення законодавства про оплату праці в частині її виплати, працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому індексації заробітної плати без обмеження будь-яким строком, як то визначено  частиною другою статті 233 Кодексу законів про працю України згідно якої у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Вказана позиція суду узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 26 листопада 2019 року у справі №340/184/19.
Крім того, розглядаючи спір суд вірно вказав, що основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлення єдиної системи їх соціального та правового захисту, гарантування військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливих умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулювання відносини у цій галузі визначено Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Згідно з частинами першою - третьою статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.
До складу грошового забезпечення входять:
посадовий оклад, оклад за військовим званням;
щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);
одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Відповідно до статті 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії щодо, зокрема, індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.
Частиною другою статті 19 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» визначено, що державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.
Так, правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України «Про індексацію грошових доходів населення».
Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).
Частиною шостою статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» передбачено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Згідно із статтею 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.
Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.
Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.
Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.
У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до частин другої, шостої статті 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.
Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.
Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначені Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі – Порядок №1078).
Відповідно до пункту 1-1 Порядку № 1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 р. - місяця опублікування Закону України від 06 лютого 2003 р. № 491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.
Згідно з пунктом 4 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексуються оплата праці (грошове забезпечення).
Відповідно до пункту 2 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.
Пунктом 5 вказаного Порядку визначено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу. Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.
Судом першої інстанції з`ясовано, що позивачу з січня 2016 року по грудень 2019 року не виплачувалась індексація його грошового забезпечення. При цьому, згідно листа ТВО начальника Національної академії сухопутних військ імені Петра Сагайдачного полковника О. Шевченка від 19 листопада 2019 року №6979 підставами для невиплати індексації грошового забезпечення позивача за вищевказаний період зазначено:
- за період з січня 2016 року по лютий 2018 року – відсутність фінансового ресурсу в Міністерстві оборони України, у зв`язку з чим відповідач індексацію грошового забезпечення не проводив;
- за період з березня 2018 року по грудень 2018 року – у зв`язку зі збільшенням розміру посадових окладів усіх категорій військовослужбовців відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», оскільки індексація грошового забезпечення провадиться, якщо величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103%. З огляду на те, що величина індексу споживчих цін у квітні – грудні 2018 року не перевищувала поріг індексації в розмірі 103%, індексація грошового забезпечення за цей період не провадилась.
Надаючи оцінку підставам для невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з січня 2016 року по лютий 2018 року суд першої інстанції підставно відхилив твердження відповідача про те, що проведення індексації грошових доходів здійснюється виключно у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бо частина 6 статті 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 № 1282-ХІІ, на яку посилається відповідач, не обмежує проведення, передбачених чинним законодавством України, виплат, а вказує на джерела походження цих коштів.
Крім того Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Кечко проти України» зауважував, що реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.
Отже, обмежене фінансування жодним чином не впливає на наявність чи відсутність у позивача права на нарахування індексації грошового забезпечення, що є предметом спору у даній справі.
Крім того, у матеріалах справи відсутні докази, які би підтверджували факт відсутності в бюджеті відповідного рівня, з якого він фінансується коштів на індексацію грошового забезпечення, і як наслідок не надходження відповідних фінансових асигнувань на його рахунки для виплати індексації військовослужбовцям у вказаний період. 
Крім того, суд правильно відхилив посилання відповідача на телеграму ТВО директора Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 20.02.2016 року №248/3/9/1/108 та роз`яснення Міністерства соціальної політики України від 08.08.2017 року №13700/з та від 08.08.2017 року №78/0/66-17, оскільки зазначені телеграма та роз`яснення не є нормативно-правовими актами, а відповідач має діяти відповідно до вимог закону, який має вищу юридичну силу.
Також, суд першої інстанції правильно відхилив доводи відповідача щодо відсутності механізму виплати індексації грошового забезпечення військовослужбовців за минулі періоди, оскільки вказане не може бути підставою для позбавлення позивача права на оплату праці, однією з основних державних гарантій якого є індексація грошового забезпечення, а не проведення та не виплата цієї гарантії є невиправданим втручанням у права, передбачені статтею 1 Першого протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Розглядаючи спір в частині вимог щодо невиплати відповідачем індексації грошового забезпечення позивача за період з березня 2018 року по грудень 2018 року суд першої інстанції вірно врахував, що 30 серпня 2017 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» пунктом четвертим якої установлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.
Отже, вказаною постановою Кабінету Міністрів України № 704 визначено інший порядок встановлення та розміру посадового окладу військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу, а також змінено (підвищено) розміри посадових окладів, окладів за військовим (спеціальним) званням відповідних категорій військовослужбовців. Дана постанова набрала чинності з 01 березня 2018 року.
Судом встановлено, що згідно розрахункових листків ОСОБА_1 за період з лютого 2015 року по серпень 2019 року, починаючи з березня 2018 року посадовий оклад позивача збільшився та становив 9440,00 грн (до березня 2018 року посадовий оклад позивача становив 1976,00 грн).
Відповідно до абзацу першого пункту п`ятого Порядку № 1078 у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Таким чином, враховуючи норми пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення у зв`язку з підвищенням посадового окладу позивача відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» індекс споживчих цін у березні 2018 року рівний 1 та індексація грошового забезпечення йому не нараховується.
Разом з тим, згідно із абзацом другим пункту п`ятого Порядку № 1078 обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Відповідно до офіційних даних, що містяться на сайті Державної служби статистики України, з квітня 2018 року індекс споживчих цін не перевищував 103%.
З огляду на це, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що передбачених законом підстав для індексації грошового забезпечення позивача за період з березня 2018 року по грудень 2018 року не було, а відтак у вказаний період відповідач діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законом.
Розглядаючи спір, в частині позовних вимог за період з 01.01.2016 по 28.08.2019, судом першої інстанції з`ясовано, що згідно розрахункових листків ОСОБА_1 за період з лютого 2015 року по серпень 2019 року, починаючи з грудня 2018 року по серпень 2019 року позивачу нараховувалася та виплачувалася індексація його грошового забезпечення, зокрема: за грудень 2018 року в сумі 71,08 грн., за січень 2019 року в сумі 71,08 грн., за лютий 2019 року в сумі 71,08 грн., за березень 2019 року в сумі 71,08 грн., за квітень 2019 року в сумі 134,47 грн., за травень 2019 року в сумі 134,47 грн., за червень 2019 року в сумі 134,47 грн., за липень 2019 року в сумі 206,72 грн., за серпень 2019 року в сумі 180,05 грн.
Враховуючи наведене, суд дійшов підставного висновку, що у спірних правовідносинах відповідач вчинив протиправну бездіяльність щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення позивача саме за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року, оскільки саме в межах цього періоду відповідачем безпідставно, за відсутності до цього правових підстав не нараховувалася та не виплачувалася індексація грошового забезпечення позивача, а тому позовна вимога в цій частині підлягає задоволенню частково.
При цьому, правильним є висновок суду першої інстанції, що позовна вимога про стягнення з відповідача індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.08.2019, з врахуванням січня 2008 року та березня 2018 року як базових місяців у сумі 115507,92 грн є необґрунтованою, бо суд не вправі перебирати на себе функцію обрахунку сум індексації грошового забезпечення, оскільки ця функція належить відповідачу, як роботодавцю позивача, який зобов`язаний здійснити розрахунок сум такої індексації, що підлягають виплаті позивачу.
Способом же ефективного відновлення порушеного права має бути зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року, у зв`язку з чим позовна вимога в цій частині підлягає частковому задоволенню.
Враховуючи вище викладене суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позовні вимоги частково.
Щодо стягнення з відповідача на користь позивача 7000 гривень витрат на правничу допомогу суд зазначає таке.
Колегія суддів, з урахуванням вимог ст. 132, 134, 139 КАС України, тієї обставини що дана справа є незначної складності, з невеликим обсягом досліджуваних доказів, принципу співмірності та наданих доказів витрат на правову допомогу, погоджується з розміром, визначеним судом першої інстанції, що підлягає відшкодуванню в сумі 2000 грн.    
Керуючись ч. 3 ст. 243, ст. 308, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 328 КАС України, суд, - 

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Національної академії сухопутних військ імені Петра Сагайдачного залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2020 року по справі №380/1200/20 - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст.328 КАС України.

Головуючий суддя	 	М. А. Пліш 	
судді	 	О. М. Гінда 	
 	 	Т. І. Шинкар  	
Повне судове рішення складено 21.08.2020