Номер провадження: 22-ц/813/7107/20 
Номер справи місцевого суду: 523/2519/20
Головуючий у першій інстанції Сувертак І. В.
Доповідач Комлева О. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2020 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого – судді – Комлевої О.С.,
суддів: Цюри Т.В., Гірняк Л.А.,
за участю секретаря судового засідання: Воронової Є.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 03 березня 2020 року, постановлену під головуванням судді Сувертак І.В., -
в с т а н о в и в:
У лютому 2020 року,  ОСОБА_1  звернулась до суду із позовом до   ОСОБА_2 про встановлення розміру заборгованості по аліментам та їх стягнення.
Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 03 березня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, надано строк для усунення недоліків позовної заяви, у зв`язку з несплатою судового збору.
Не погоджуючись зі вказаною ухвалою суду в частині судового збору, ОСОБА_1 подала до суду апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В обґрунтування своєї апеляційної скарги, апелянт зазначає, що висновок суду про стягнення судового збору не відповідає обставинам справи, оскільки у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» вона звільнена від сплати судового збору.
У своєму відзиві відповідач зазначив, що позивачем заявлено позовні вимоги майнового характеру, за якими немає підстав для звільнення від сплати судового збору.
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, про розгляд справи на 30 вересня 2020 року була сповіщена належним чином (а.с. 65).
Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу за відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, та від яких не надійшли клопотання відкладення розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення адвоката Шушулкової В.Д.. представника ОСОБА_2 , перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
За змістом ч.ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржувана ухвала суду зазначеним вимогам не відповідає, з огляду на таке.
Відповідно дост.1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка набула чинності для України з 11.09.1997 року, Високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.
У справі «Bellet у. France» Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".
Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Частиною 1статті 174 ЦПК України передбачено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.
Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч. 2 ст. 174 ЦПК України).
Вимоги щодо змісту позовної заяви та документів, що додаються до позовної заяви, викладені в статтях 175 і 177 ЦПК України.
У ч.ч. 1, 3 ст. 175 ЦПК України зазначено, що у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява повинна містити, зокрема, зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні.
Суд апеляційної інстанції наділений правом переглядати в апеляційному порядку ухвали суду щодо визначення розміру судових витрат відповідно до п.13 ч. ст. 353 ЦПК України.
Відповідно до ч.1ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 ЦПК України, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
Залишаючи позов без руху, суд першої інстанції виходив з того, що п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» не передбачено підстави для звільнення від сплати судового збору, позивачів, які звернулися до суду з позовом про стягнення заборгованості по аліментам.
Проте апеляційний суд не може погодитися із таким висновком районного суду, виходячи з наступного. 
Відповідно до п. 3 ч.1ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.
Однак, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що наявність у відповідача заборгованості зі сплати аліментів позивач зазначала як обставину на обґрунтування вимог про стягнення заборгованості саме по сплаті аліментів.
Зазначене свідчить про те, що суд не врахував положення п.3 ч.1ст. 5 Закону України «Про судовий збір», відповідно до якого позивач звільнена від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовано до позовної заяви правила ч.1 ст.185 ЦПК України, що свідчить про надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства, оскільки застосовані судом обмеження не повинні обмежувати чи зменшувати право доступу до суду таким чином або до такої міри, що порушується сама сутність права.
На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що залишаючи позовну заяву без руху суд не звернув уваги на те що позивач відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за подання позову.
Згідно статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. 
Конституція України має найвищу юридичну силу.
У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.
Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа не може бути безпідставно позбавлена на захист свого порушеного права, оскільки це буде порушенням права, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод на справедливий суд.
На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що підстав для залишення позовної заяви без руху були відсутні.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи, викладені в апеляційній скарзі, у зв`язку з чим ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду, відповідно до вимог ЦПК України.
Керуючись ст.ст.367, 374, 379, 381-383, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - задовольнити.
Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 03 березня 2020 року – скасувати та цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 про встановлення розміру заборгованості та їх стягнення – направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 01 жовтня 2020 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ Т.В. Цюра

______________________________________ Л.А. Гірняк