ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

14 вересня 2020 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 736/659/19
Головуючий у першій інстанції – Кутовий Ю. С.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/962/20

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:
головуючого-судді: Онищенко О.І.
суддів: Бобрової І.О., Висоцької Н.В.
секретар: Позняк О.М.
Позивач, відповідач за зустрічним позовом: ОСОБА_1 
Відповідач, позивач за зустрічним позовом: ОСОБА_2 
Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_2 
Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на ухвалу Корюківського районного суду Чернігівської області від 24 червня 2020 року про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ нерухомого майна, що є спільною частковою власністю та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення порядку користування квартирою, що є спільною частковою власністю (суддя Кутовий Ю.С.), постановлену у м.Корюківка, повний текст ухвали складено 24 червня 2020 року,           
                                             В С Т А Н О В И В:
У червні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про забезпечення позову у справі №736/659/19 (провадження №2/736/134/20) за її позовом до ОСОБА_2 про поділ нерухомого майна, що є спільною частковою власністю, та зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення порядку користування квартирою. Для запобігання відчуження ОСОБА_2 своєї частки в спірному нерухомому майні заявниця просила забезпечити її позов шляхом заборони відчужувати 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 до набрання судовим рішенням у даній справі законної сили. Свою заяву ОСОБА_1 обґрунтовувала тим, що в спірній квартирі відповідачка не проживає, при цьому вона намагалась вселити до квартири схожого на бомжа чоловіка, а коли позивачка почала за захистом своїх прав звертатись у різні інстанції (поліцію, міську раду), то ОСОБА_2 неодноразово погрожувала, що подарує свою частину квартири своїм знайомим, які вселяться і будуть тиснути на позивачку психічно та фізично, щоб виселити останню та її неповнолітню дитину і примусити продати свою частку у спірній квартирі. За доводами ОСОБА_1 , у своїх змінених позовних вимогах вона просить припинити право власності ОСОБА_2 на її частину у спірній квартирі зі сплатою грошової компенсації вартості частки, яка визначена висновком експертизи і яку позивачка вже внесла на депозит суду, і здійснення відповідачкою дарування своєї частки іншій особі безумовно перешкодить задоволенню позовних вимог ОСОБА_1 та суттєво затягне розгляд даної справи, оскільки виникне необхідність залучати до участі у справі інших учасників. Також заявниця вказує, що зможе відшкодувати збитки відповідачці, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, враховуючи, що нею внесено на депозитний рахунок суду 101 456 грн грошової компенсації за частку у спірній квартирі і внесення такої суми підтверджує належний платіжний стан для відшкодування зазначених витрат.
Ухвалою Корюківського районного суду Чернігівської області від 24 червня 2020 року заяву задоволено; заборонено відчужувати 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 (належить відповідачці-позивачці ОСОБА_2 на праві власності згідно свідоцтва про право на спадщину за законом №125, виданим 07.03.2019 року Корюківською районною державною нотаріальною конторою) до набрання судовим рішенням по даній справі законної сили. Суд вважав за можливе задоволення вказаної заяви з урахуванням предмету позову, наведених позивачем доказів та обґрунтування заявлених вимог у заяві, їх розумність та адекватність, наявність зв`язку між заходом забезпечення позову та предметом позовних вимог. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить зазначену ухвалу скасувати та винести постанову про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 . Апеляційна скарга мотивована тим, що жодними належними та допустимими доказами припущення позивача про вірогідну можливість відчуження відповідачкою майна не підтверджено. ОСОБА_2 вказує, що при винесенні оскаржуваної ухвали суд першої інстанції не надав належної оцінки матеріалам справи, зокрема зустрічній позовній заяві, з яких вбачається, що позивачка за зустрічним позовом не має на меті відчужити свою 1/3 частку у квартирі, а навпаки хоче, щоб у її власності залишилася частина квартири і був встановлений порядок користування. За доводами відповідачки, суд першої інстанції не здійснив оцінки обгрунтованості доводів заявниці щодо необхідності вжиття відповідних заходів, не оцінив рівноцінності заходів забезпечення позову змісту заявлених позовних вимог, жодним чином не обґрунтував необхідності вжиття таких заходів, пославшись лише на загальні норми процесуального права та необхідність вжиття такого заходу.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить залишити апеляційну скаргу ОСОБА_2 без задоволення, а ухвалу суду – без змін. Позивачка вказує, що суд обґрунтовано врахував наведені нею доводи, які були не безпідставними, оскільки до суду звернувся представник Органу опіки та піклування Корюківської райдержадміністрації для отримання інформації, чи є в суді спір щодо квартири АДРЕСА_1 , бо до них із заявою звернулась ОСОБА_2 для надання дозволу на дарування нею 1/3 частини квартири своїй неповнолітній дитині. Після отримання інформації щодо наявного спору Орган опіки та піклування відмовив відповідачці у наданні такого дозволу. 
Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.
Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Зазначеним вимогам закону судове рішення суду першої інстанції відповідає.
По справі встановлено, що ОСОБА_2 є власником 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 (а.с.7, 48). Власником 2/3 частини вказаної квартири є ОСОБА_1 .
У провадженні Корюківського районного суду Чернігівської області перебуває цивільна справа № 736/659/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ нерухомого майна, що є спільною частковою власністю, та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення порядку користування квартирою, що є спільною частковою власністю.
У своєму позові ОСОБА_1 просила припинити її та відповідача-позивача ОСОБА_2 право спільної часткової власності на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 , виділивши їй в натурі 2/3 її частину, а іншу 1/3 частину квартири виділити в натурі відповідачу-позивачу ОСОБА_2 . В ході розгляду справи позивачка змінила свої позовні вимоги і просила припинити право власності ОСОБА_2 на 1/3 частину спірної квартири, стягнувши з ОСОБА_1 грошову компенсацію її вартості.
Вирішуючи питання наявності підстав для забезпечення позову, апеляційний суд виходить з такого.
Відповідно до ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. 
Згідно зі ст.150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема забороною вчиняти певні дії. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року „Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову”, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог; дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
З матеріалів справи вбачається, що предметом спору у даній справі є користування співвласниками спільною частковою власністю - квартирою АДРЕСА_1 . У зв`язку з тим, що сторони не можуть дійти згоди щодо користування квартирою, ОСОБА_1 і ОСОБА_2 звернулись до суду із позовами відповідно про припинення права власності і про визначення порядку користування квартирою. 
Враховуючи, що предметом спору є, зокрема вимоги ОСОБА_1 про припинення права власності, вбачається, що обраний судом вид забезпечення позову – заборона ОСОБА_2 відчужувати належну їй частину квартири, є співмірним із заявленими позовними вимогами. 
Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.
При цьому обраний позивачем вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження прав відповідачки, оскільки вона обежується лише в одній із складових права власності – праві розпорядження, і не позбавляється інших складових – права володіння і права користування. 
Крім того, апеляційний суд враховує, що ОСОБА_2 вчиняє дії, направлені на відчуження належної їй частки квартири, а саме: згідно з відповіддю на запит адвоката 24 червня 2020 року – у день винесення судом ухвали про забезпечення позову Корюківська райдержадміністрація отримала письмове звернення відповідачки за первісним позовом про надання дозволу на дарування належної їй 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 її малолітньому сину ОСОБА_3 (а.с.38-39).
Посилання ОСОБА_2 , що до заяви не додано жодного доказу в обґрунтування такої заяви, не впливають на висновок суду про наявність підстав для забезпечення позову, враховуючи, що питання про забезпечення позову вирішувалось в межах цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ нерухомого майна, що є спільною частковою власністю, та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення порядку користування квартирою, що є спільною частковою власністю, на підставі наданих позивачкою за первісним позовом доказів. 
При цьому суд апеляційної інстанції враховує, що застосовані заходи забезпечення позову є тимчасовою мірою, які діятимуть до набрання судовим рішенням по даній справі законної сили, а тому не є такими, що порушують права власника, а є лише обмежувальним заходом, встановленим законом, та необхідним для вирішення судового спору.
Доводи апеляційної скарги правильності висновків суду не спростовують, оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні. 
Керуючись ст.ст. 258, 263, 374, 375, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -
                                      П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Корюківського районного суду Чернігівської області від 24 червня 2020 року залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:                                                             Судді: