Постанова
Іменем України
 
09 вересня 2020 року
м. Київ
 
справа № 380/1405/17
провадження № 61-34св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Висоцької В. С. (суддя-доповідач),
суддів: Грушицького А. І., Литвиненко І. В., Петрова Є. В., Фаловської І. М., 
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 , правонаступником якої є ОСОБА_2 , до приватної агрофірми «Промінь» про визнання недійсним договору оренди землі, за касаційною скаргою приватної агрофірми «Промінь» на рішення Тетіївського районного суду Київської області від 26 вересня 
2018 року у складі судді Лісовенка П. І. та постанову Київського апеляційного суду від 20 листопада 2019 року у складі колегії суддів: Оніщука М. І.,                                             Шебуєвої В. А., Немировської О. В.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 , правонаступником якої є ОСОБА_2 ,
представник позивача - ОСОБА_3 ,
відповідач - приватна агрофірма «Промінь»,
представник відповідача - Завальнюк Валентин Вікторович ,
 
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст вимог позовних вимог
1.   У вересні 2017 року ОСОБА_1 , правонаступником якої є 
ОСОБА_2 , звернулася до приватної агрофірми «Промінь» з позовом, у якому просила:
визнати недійсним договір оренди землі № 95, укладений 10 вересня 
2012 року між приватною агрофірмою «Промінь» та ОСОБА_1 щодо земельної ділянки площею 3,054 га, яка розташована на території Клюківської сільської ради Тетіївського району Київської області з кадастровим номером 3224684000:06:004:0017, що 29 грудня 2012 року зареєстрований Управлінням Держкомзему у Тетіївському районі Київської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 29 грудня 2012 року за № 322460004007213, в подальшому 27 березня 2017 року зареєстровано Державним реєстратором Тетіївської районної державної адміністрації в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - номер запису про речове право 19722959;
визнати недійсною та скасувати державну реєстрацію договору оренди землі від 10 вересня 2012 року № 95 проведену Управлінням Держкомзему у Тетіївському районі Київської області, запис у державному реєстрі земель від 29 грудня 2012 року № 322460004007213, та від 27 березня 2017 року здійснену державним реєстратором Тетіївської районної державної адміністрації в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, номер запису про інше речове право 19722959.
2.   Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 3,054 га на території Клюківської сільської ради Тетіївського району Київської області, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 3221684000:06:004:0017, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 03 жовтня 2012 року.
3.   27 березня 2017 року ОСОБА_1 стало відомо про те, що цього ж дня державним реєстратором Тетіївської районної державної адміністрації Київської області було здійснено державну реєстрацію іншого речового права (права оренди вищезазначеної ділянки) на підставі договору оренди землі від 10 вересня 2012 року № 95, укладеного між приватною агрофірмою «Промінь» та ОСОБА_1 , зареєстрований в Управлінні Держкомзему у Тетіївському районі Київської області.
4.   Позивач указувала, що вона ніколи не мала волевиявлення на укладення вищенаведеного договору оренди землі та не підписувала його.
5.   Посилаючись на наведені обставини, позивач просила позов задовольнити.
 
Короткий зміст оскарженого судового рішення суду першої інстанції
6.   Рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 26 вересня 
2018 року позов задоволено.
Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки від 10 вересня 
2012 року № 95 щодо земельної ділянки, кадастровий номер 3224684000:06:004:0017, площею 3,0541 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Клюківської сільської ради Тетіївського району Київської області, укладений між ОСОБА_1 та приватною агрофірмою «Промінь». Визнано недійсною державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки від 10 вересня 
2012 року № 95 щодо вказаної земельної ділянки, проведену Управлінням Держкомзему у Тетіївському районі Київської області 29 грудня 2012 року за 
№ 322460004007213. Скасовано державну реєстрацію вказаного договору оренди від 10 вересня 2012 року № 95 щодо земельної ділянки, кадастровий номер 3224684000:06:004:0017, площею 3,0541 га. Вирішено питання розподілу судових витрат.
7.   Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що договір оренди землі 
від 10 вересня 2012 року № 95 орендодавцем ОСОБА_1 не підписаний, що, як наслідок, виключає наявність у неї волевиявлення на його укладення, тому такий договір підлягає визнанню недійсним з підстав, передбачених частиною третьою статті 203 та частиною першою статті 215 ЦК України. Місцевий суд також прийшов висновку про задоволення похідних вимог щодо визнання недійсною державної реєстрації договору оренди земельної ділянки та скасування його державної реєстрації з тих підстав, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. 
 
Короткий зміст оскарженого судового рішення суду апеляційної інстанції
8.   Постановою Київського апеляційного суду від 20 листопада 2019 року апеляційну скаргу приватної агрофірми «Промінь» залишено без задоволення. Рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 26 вересня 
2018 року залишено без змін.
9.   Постанова апеляційного суду мотивована тим, що ухвалюючи рішення, суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе рішення.
10.   Апеляційний суд також указав, що позов пред`явлено в межах, встановленого статтею 257 ЦК України, трирічного строку.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
11.   У касаційній скарзі, поданій у грудні 2019 року, приватна агрофірма «Промінь» просить скасувати ухвалені у справі судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.
 
Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
12.   Касаційна скарга мотивована тим, що судові рішення ухвалено з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.
13.   Касаційна скарга містить посилання на те, що суд встановив обставини справи, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів. Висновок експерта, який покладено в основу рішення, не є належним, допустимим, достовірним та достатнім доказом, оскільки при призначенні почеркознавчої експертизи, визначенні матеріалів, що надаються експерту, витребуванні відповідних матеріалів, надсиланні їх експерту судом порушено норми процесуального та матеріального права, підзаконних нормативно-правових актів та методичних рекомендації щодо порядку призначення, проведення експертизи.
14.   Апеляційний суд не звернув уваги і на порушення судом першої інстанції вимог ЦПК України щодо дослідження письмових доказів, наданих відповідачем під час попереднього судового засідання разом із запереченням проти позову.
15.   Заявник також указує, що суд апеляційної інстанції не звернув уваги, що державну реєстрацію договору оренди земельної щодо спірної земельної ділянки проведено Управлінням Держкомзему у Тетіївському районі Київської області 29 грудня 2012 року згідно вимог земельного законодавства України, чинного на час укладення договору.
16.   Реєстрація договору оренди землі державним реєстратором Тетіївської районної адміністрації Київської області 27 березня 2017 року в Державному реєстрі прав здійснена за ініціативою відповідача у зв`язку намаганням запобігти рейдерству землі через повторну реєстрація договорів оренди землі іншими суб`єктами господарювання та з метою недопущення їх подвійної реєстрації.
17.   Аргументом касаційної скарги також указано про пропуск позивачем строку позовної давності, так як приватна агрофірма «Промінь» з 2012 року відкрито користується спірною земельною ділянкою, сплачуючи земельний податок та виплачуючи орендну плату за користування нею, зокрема у 2012, 2013, 2014, 2015, 2016, 2017 та 2018 роках позивач отримував орендну плату, як в грошовій, так і в натуральній формі, що підтверджується відомостями про видачу плати за оренду паю, в яких у графі про отримання плати наявні підписи позивача. Про наявність волевиявлення позивача на укладення договору свідчать фактична передача земельної ділянки відповідачу та отримання орендної плати з 2012 по 2018 рік.
 
Доводи інших учасників справи
18.   Інші учасники справи відзиву щодо  вимог і змісту касаційної скарги до суду не направили.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
19.   Ухвалою Верховного Суду від 11 січня 2020 року відкрито касаційне провадження у справі, справу витребувано з суду першої інстанції, відмовлено приватній агрофірмі «Промінь» в задоволенні клопотання про зупинення виконання  рішення Тетіївського районного суду Київської області 
від 26 вересня 2018 року до закінчення касаційного провадження.
20.   Ухвалою  Верховного Суду від 12 серпня 2020 року справу призначено до розгляду в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами 
21.   Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 03 жовтня 2012 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 3224684000:06:004:0017, площею 3,0541 га, що розташована на території Клюківської сільської ради Тетіївського району Київської області.
22.   Згідно з договором оренди землі від 10 вересня 2012 року № 95, укладеним між приватною агрофірмою «Промінь» та ОСОБА_1 , остання передала  вищезазначену земельну ділянку в оренду приватній агрофірмі «Промінь» строком на десять років.
23.   29 грудня 2012 року вказаний договір оренди землі було зареєстровано Управлінням Держкомзему у Тетіївському районі Київської області.
24.   27 березня 2017 року державним реєстратором Тетіївської районної державної адміністрації проведено реєстрацію наведеного вище договору оренди в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, номер запису про інше речове право 19722959.
25.   Згідно з висновком судового експерта від 31 серпня 2018 року підпис в графі «Орендодавець» в договорі оренди землі від 10 вересня 2012 року № 95, укладеному між ОСОБА_1 та приватною агрофірмою «Промінь» щодо земельної ділянки з кадастровим номером 3224684000:06:004:0017 та площею 3,0541 га, виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою.
 
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція Верховного Суду
26. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду вирішення справи.
27.   Пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-IX установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
28. Згідно із положенням частинии другої статті 389 ЦПК України в редакції, чинній на момент подачі касаційної скарги, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. 
29.   Відповідно до вимог частин першої статті 400 ЦПК України в редакції, чинній на момент подачі касаційної скарги, під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
30.   Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
31.   Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
32.   За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, інші юридичні факти.
33.   Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті).
34.   Предметом спору у цій справі є визнання недійсними договору оренди землі і державної реєстрації та скасування державної реєстрації.
 
Щодо позовних вимог про визнання договору оренди землі недійсним
35.   Відповідно до законодавчого визначення правочином є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Здійснення правочину законодавством може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають у силу закону незалежно від волі його суб`єктів). У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети; породжуючи правовий наслідок, правочин - це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права.
36.   Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
37.   Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини першої статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини.
38.   Як у частині першій статті 215 ЦК України, так і у статтях 229-233 ЦК України, йдеться про недійсність вчинених правочинів, тобто у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі (зокрема, шляхом вчинення підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину.
39.   У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли.
40.   За частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
41.   Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
42.   Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
43.   Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.
44.   Звертаючись з даним позовом, ОСОБА_1 , як на підставу для його задоволення, посилалася на те, що вона ніколи не мала волевиявлення на укладення оспореного нею договору оренди землі та не підписувала його.
45.   Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України і відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
46.   Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).
47.   За частиною першою статті 14 Закону України «Про оренду землі» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, договір оренди землі укладається в письмовій формі.
48.   За частиною першою статті 15 Закону України «Про оренду землі» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт  оренди  (кадастровий  номер,  місце  розташування  та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням  її  розміру,  індексації,  форм платежу,   строків,   порядку   її   внесення   і   перегляду   та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної  ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження  (обтяження)  щодо  використання  земельної ділянки; визначення сторони,  яка несе ризик  випадкового  пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини;      відповідальність сторін; умови  передачі  у  заставу  та  внесення до статутного фонду права  оренди  земельної  ділянки.  
49.   Відсутність у  договорі  оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору   оренди,   а   також  для  визнання  договору  недійсним відповідно до закону  (частина друга статті 15 Закону України «Про оренду землі»).
50.   У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини.
51.   Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено.
52.   За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
53.   Відповідно до частини другої статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
54.   Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (провадження № 14-499цс19) звертала увагу на те, що такий спосіб захисту, як визнання правочину неукладеним, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом.
55.   Разом із цим суд може застосувати не встановлений законом спосіб захисту лише за наявності двох умов одночасно: по-перше, якщо дійде висновку, що жодний установлений законом спосіб захисту не є ефективним саме у спірних правовідносинах, а по-друге, якщо дійде висновку, що задоволення викладеної в позові вимоги позивача призведе до ефективного захисту його прав чи інтересів.
56.   Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.
57.   У справі, що розглядається, позивач звернулася з вимогою про визнання недійсним договору оренди, посилаюсь на те, що цей договір не підписувала, умови його не погоджувала, тож відповідач безпідставно стверджує про укладення договору оренди на умовах зазначеного договору, підписаного невстановленою особою замість позивача.
58.   Суди попередніх інстанцій повно та достеменно встановили обставини справи, за якими спірний договір позивач не підписувала та, відповідно, істотних умов цього договору не погоджувала.
59.   На підтвердження вказаних обставин щодо неукладення спірного договору належним доказом є висновок експерта, згідно з яким підпис від імені ОСОБА_1 у договорі оренди землі 10 вересня 2012 року, укладеному між   ОСОБА_1 та приватною агрофірмою «Промінь», виконаний не 
ОСОБА_1 , а іншою особою.
60.   Стороною відповідача наведені обставини не спростовані.
61.   Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Зазначена норма кореспондує частинам другій, третій статті 215 ЦК України, висвітлює різницю між нікчемним і оспорюваним правочином і не застосовується до правочинів, які не відбулися, бо є невчиненими.
62.   Таким чином, у випадку оспорювання самого факту укладення правочину, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірного договору у мотивувальній частині судового рішення.
63.   За викладених обставин позовні вимоги про визнання недійсним договору оренди землі не підлягають задоволенню з підстав обрання позивачем неефективного способу захисту в цій частині.
 
Щодо позовних вимог про визнання недійсною державної реєстрації договору оренди та її  скасування 
64.   Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами (стаття 19 ЦПК України).
65.   Виникнення спірних правовідносин обумовлено наявністю між 
  ОСОБА_1 та приватною агрофірмою «Промінь»спору про право оренди на вказану вище земельну ділянку, оскільки, на думку позивача, ця ділянка фактично не була передана в оренду, договір оренди вона не підписувала, а державна реєстрація зазначеного правочину порушує її права на користування та розпорядження належною їй власністю.
66.   Вказана вимога свідчить про приватноправовий характер спірних правовідносин, тому ця позовна вимога правильно заявлена в порядку цивільного судочинства та підлягає розгляду судом загальної юрисдикції.
67.   Договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації (стаття 18 Закону України «Про оренду землі» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
68.   Як встановлено судами, оспорений договір оренди землі від 10 вересня 
2012 року зареєстрований Управлінням Держкомзему у Тетіївському районі Київської області, запис у державному реєстрі земель та державним реєстратором Тетіївської районної державної адміністрації в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.
69.   Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
70.   Власником спірної земельної ділянки (кадастровий номер - 3224684000:06:004:0017) на час подання позову була   ОСОБА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджувалось свідоцтвом про право на спадщину за законом від 03 жовтня 2012 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що відповідає вимогам ЦК України, ЗК України.
71.   Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (частина перша статті 317 ЦК України).
72.   Разом з тим, реєстрація неукладеного між сторонами договору оренди порушує права та законні інтереси власника майна на розпорядження власністю - земельною ділянкою площею 3,054 га на території Клюківської сільської ради Тетіївського району Київської області, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
73.   Отже, реєстрація права оренди приватної агрофірми «Промінь» на вищевказану земельну ділянку, коли договір оренди  ОСОБА_1 фактично не підписувала, тобто цей правочин є неукладеним, не відповідає вимогам закону.
74.   За змістом статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
75.   Загальними засадами державної реєстрації прав є, зокрема гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження.
76.   Обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.
77.   При цьому, обраний позивачем спосіб захисту шляхом скасування державної реєстрації є ефективним, а задоволення позову в цій частині забезпечить реальне відновлення порушеного права.
78.   Враховуючи вищенаведене, Верховний Суд вважає обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню позовну вимогу про скасування державної реєстрації (запису про проведену державну реєстрацію) договору оренди земельної ділянки.
79.   Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України).
80.   Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач.
81.   Таким чином, у задоволенні позовної вимоги про визнання недійсним договору оренди землі слід відмовити саме з підстав обрання позивачем неефективного способу захисту в цій частині, а не з підстав застосування наслідків пропуску позовної давності.
82.   Крім того, для застосування позовної давності за заявою сторони у спорі суд має дослідити питання її перебігу окремо за кожною звернутою до цієї сторони позовною вимогою, і залежно від установленого дійти висновку про те, чи спливла позовна давність до відповідних вимог.
83.   Вказаний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження 
№ 14-208цс18).
84.   Доводи касаційної скарги щодо застосування строку позовної давності до позовних вимог про скасування державної реєстрації договору оренди земельної ділянки аналогічні доводам апеляційної були предметом дослідження судом апеляційної інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами було дотримано норми матеріального і процесуального права.
85.   Незгода заявника з висновком судової експертизи, проведеною судами попередніх інстанцій оцінкою, наданим сторонами,  зводяться до необхідності переоцінки доказів і встановлених на їх підставі обставин, у тому контексті, який, на думку заявника свідчить про недоведеність позовних вимог. Разом із тим, в силу приписів статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не може  вдаватись до їх переоцінки.
 
ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
86.   Відповідно до пункту 3 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.
87.   Згідно з частиною першою статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
88.   Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини (частина четверта статті 412 ЦПК України).
89.   З огляду на викладене касаційна скарга приватної агрофірми «Промінь» підлягає частковому задоволенню. Оскаржувані судові рішення в частині задоволення позовних вимог про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки підлягають скасуванню з ухваленням у цій частині нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
90.   Ураховуючи те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи в частині вирішення позовної вимоги про скасування державної реєстрації встановлені судами повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального права, рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду в цій частині слід змінити, виклавши в редакції цієї постанови.
Керуючись статтями 400, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
ПОСТАНОВИВ :
1. Касаційну скаргу приватної агрофірми «Промінь» задовольнити частково.
2. Рішення Тетіївського районного суду Київської області від 26 вересня 
2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 20 листопада 
2019 року в частині визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 10 вересня 2012 року № 95 щодо земельної ділянки, кадастровий номер 3224684000:06:004:0017, площею 3,0541 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Клюківської сільської ради Тетіївського району Київської області, укладений між  ОСОБА_1  та приватною агрофірмою «Промінь», скасувати, у цій частині ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні вимог.
3. Рішення Тетіївського районного суду Київської області від 26 вересня 
2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 20 листопада 
2019 року в частині скасування державної реєстрації (запису про проведену державну реєстрацію) договору оренди земельної ділянки змінити, виклавши їх мотивувальні частини в редакції цієї постанови.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                      В. С. Висоцька
Судді                                                                                                А. І. Грушицький
                                                                                                                   І. В. Литвиненко
                                                                                                                   Є. В. Петров
                                                                                                                   І. М. Фаловська