ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2020 року	Львів	Справа № 300/544/20 пров. № А/857/6654/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді –                                     Макарика В.Я.

суддів –                                                          Матковської З.М., Улицького В.З.

за участю секретаря судового засідання – Волошин М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби України в Івано-Франківській області на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду  від 13 травня 2020 року (головуючий суддя в суді першої інстанції Могила А.Б., м. Івано-Франківськ) у справі № 300/544/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби України в Івано-Франківській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 13.08.2019 №Ф-63070-52У,-

                                                     В С Т А Н О В И В:

06 березня 2020 року ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби України в Івано-Франківській області в якому просив визнати протиправною та скасувати вимогу про сплати боргу (недоїмки) від 13.08.2019 №Ф-63070-52У.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду  від 13 травня 2020 року в задоволенні клопотання Головного управління Державної податкової служби України в Івано-Франківській області про залишення позовної заяви без розгляду - відмовлено.
Визнано поважними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду з позовом у даній справі.
Поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду з адміністративним позовом у справі №300/544/20.
Не погодившись із цією ухвалою, Головне управління Державної податкової служби України в Івано-Франківській області подало апеляційну скаргу в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, та прийняти нове судове рішення, яким позовну заяву залишити без розгляду.
Апелянт вважає, що суд першої інстанції неправильно встановив обставини справи, неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, висновки викладені у рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, суд неправильно застосував норми матеріального права, рішення прийняте з порушенням норм процесуального права, без врахування принципу верховенства права з підстав викладених в апеляційній скарзі.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, хоча позивач належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання, що відповідно до частини другої  статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України  не перешкоджає розгляду справи за його відсутності.
Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави в межах апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.
Позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами (частина 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України).
Відповідно до частини 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
При цьому, якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень (частина 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України).
Згідно з абз. 3, 4 частини четвертої статті   ст. 25 Закону України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування”      платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.
У відповідності до абз.9 частини четвертої статті 25   Закону   у разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом доходів і зборів, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти календарних днів з дня надходження узгодженої вимоги, орган доходів і зборів надсилає в порядку, встановленому   законом, до підрозділу державної виконавчої служби вимогу про сплату недоїмки.
Судом першої інстанції встановлено, що позивач не отримав у порядку визначеному  Законом України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування” спірної вимоги. Про її наявність позивач дізнався вже на стадії примусового виконання органами ДВС.
Судом першої інстанції вірно взято до уваги той факт, що позивач об`єктивно не мав можливості вчасно оскаржити спірну вимогу в адміністративному порядку або судовому порядку, оскільки до грудня 2019 року не знав про винесення контролюючим органом такої вимоги та відповідно про закінчення граничного десятиденного строку на її оскарження.
При формальному застосуванні норми ст. 25 Закону України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування” позивачем пропущено 10-ти денний строк оскарження до суду вимоги відповідача. Однак, судом першої інстанції для забезпечення права позивача на доступ до правосуддя та недопущення безпідставного обмеження цього права позивача, враховуючи правову природу спірних правовідносин, для забезпечення правової визначеності сторін в цих правовідносинах, було враховано в обґрунтування поважності причин пропуску позивачем строку звернення до суду з даним позовом обставини щодо дня, коли ОСОБА_1 дізнався про наявність вимоги про сплату боргу (недоїмки).
Як випливає з рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Іліан проти Туреччини", правило встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.
З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст. ст. 241, 243, 294, 308, 310, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, апеляційний суд,-

                                                      П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду  від 13 травня 2020 року у справі № 300/544/20  – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий суддя	 	В. Я. Макарик 	
судді	 	З. М. Матковська 	
 	 	В. З. Улицький  	
Повне судове рішення складено 30 вересня 2020 року.