Номер провадження: 22-ц/813/6105/20 
Номер справи місцевого суду: 494/1433/19
Головуючий у першій інстанції Римар І. А.
Доповідач Гірняк Л. А.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.2020 року                                                                 м. Одеса
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Одеського апеляційного суду в складі:
Головуючого- Гірняк Л.А.
Суддів - Сегеди С.М., Комлевої О.С.,

розглянула в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Березівського районного суду Одеської області від 30 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та на утримання дружини, з якою проживає дитина-інвалід,- 

                                                   ВСТАНОВИЛА:       
ПРОЦЕДУРА:
В грудні 2019 року ОСОБА_3 звернулась з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини-інваліда у розмірі 4000,00 грн щомісячно до досягнення ним 18-ти річного віку та на її утримання, з якою проживає дитина-інвалід у розмірі 1500,00 грн щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і протягом всього подальшого часу проживання з дитиною
Вимоги обґрунтовувала тим, що 18 червня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Березівського міжрайонного управління юстиції в Одеській області між нею та ОСОБА_1 укладений шлюб, від якого народився син – ОСОБА_4 – ІНФОРМАЦІЯ_1 , який ще з раннього віку має статус «дитини з інвалідністю», страждає на психічні розлади, втратив здатність розмовляти. Позивач зазначила, що їх син потребує постійного догляду, що робить неможливим для неї заробляти кошти на утримання не лише сина, а і власне себе самої. Від держави позивач отримує державну соціальну допомогу дітям з інвалідністю, про те цих коштів не вистачає на сплату комунальних послуг, харчування, одяг, і взуття, а саме головне на лікування їх сина, адже він потребує постійного лікування, реабілітації, занять з психологом, логопедом-дефектологом, психотерапевтом, неврологом. Позивач зазначила, що відповідач не приймає жодної участі у вихованні сина. Відповідач має офіційний дохід, являється працездатним та здоровим чоловіком. 
08.01.2020 року подав до суду відзив на позовну заяву в якому просив в позовній заяві ОСОБА_2 – відмовити в повному обсязі та визначити аліменти з ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі (50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку у розмірі 850,00 грн щомісячно з 01.01.2020 року) до досягнення повноліття. Вимоги обґрунтовує тим, що у нього ІІІ група інвалідності та він не має можливості надавати матеріальну допомогу в такій сумі, а в позові на утримання дружини просив відмовити посилаючись на тяжкий матеріальний стан (а.с.31-32).
Посилається на те, що дружина з сином проживає в його будинку, а тому вважає, що сума аліментів не може перевищувати 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
15.01.2020 року до районного суду надійшли заперечення на відповідь на відзив в яких просив відмовити в задоволенні позову. Вказав, що до визначення стягнення у твердій грошовій сумі в розмірі 890 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Свої доводи аргументував тим, що являється інвалідом 3-ї групи та на даний час не працю, витрачає кошти на своє лікування.
У відповіді на відзив від 11.01.2020 року просить позовні вимоги викладені в позовній заяві задовольнити в повному обсязі посилаючись на те, що інвалідність ІІІ групи не заважає відповідачу працювати та отримувати малолітню дитину-інваліда (а.с.55). 
В запереченнях на відзив від 15.01.2020 року відповідач посилається на те,є що займався перевезенням людей, так як необхідно було лікувати сина. Позивачка до сімейного бюджету нічого не вкладала і не докладала до цього ніяких зусиль (а.с.56).
Рішенням Березівського районного суду Одеської області від 30 січня 2020 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та на утримання дружини, з якою проживає дитина-інвалід – задоволено частково. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на утримання сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 2000 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 18.12.2019 року та до досягнення дитиною повноліття.
Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання дружини ОСОБА_2 , з якою проживає дитина з інвалідністю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1000 гривень 00 коп., починаючи з 18.12.2019 року та протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею. 
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 768,40 грн. В іншій частині позовних вимог – відмовлено.
28.02.2020 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить суд апеляційну скаргу задовольнити та скасувати рішення Березівського районного суду Одеської області від 30 січня 2020 року з ухваленням нового, яким визначити стягнення аліментів з ОСОБА_1 у твердій грошовій сумі (50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку) в розмірі 890,00 гривен щомісячно з 01.01.2020 року до досягнення повноліття. 
Справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.
Згідно частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Повне судове рішення виготовлене 01 липня 2020 року. 

АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ)СТОРІН 
Заявник в апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення у зв`язку із неправильним застосуванням норм матеріального права та невідповідністю висновків у рішенні суду, обставинам справи.
Зокрема посилається на відсутність матеріального стану відповідно до якого не має можливості сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн та 1000 грн на утримання дружини.
У відзиві на апеляційну скаргу позивачка просила залишити без задоволення апеляційну скаргу посилаючись на те, що апелянт має транспортний засіб 2006 року випуску, який придбано за час шлюбу, який він використовує з метою надання послуг з пасажирських перевезень (таксі). З метою приховання своїх доходів ОСОБА_1 знявся з обліку ДФС. Зокрема зазначила, що дитина-інвалід не може обходитись без постійного стороннього догляду та вона не має можливості працювати.
ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ
Матеріалами справи встановлено, що в період перебування у шлюбі позивача та відповідача народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с.8,9).
       Згідно довідки виданої Березівською міською радою Одеської області 18 грудня 2019 року ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до складу її сім`ї входить син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та чоловік – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який на даний час в вказаному будинку не проживає (а.с.10).
З довідки виданої Березіською районної державною адміністрацією від 13.12.2019 року вбачається, що ОСОБА_2 знаходиться а обліку УСЗН Березівської РДА Одеської області та отримала соціальну допомогу на дитину з інвалідністю ОСОБА_4 у розмірі 11757,60 грн за період з липня по грудень 2019 року щомісячно по 1944,30 грн (а.с.11-12).
       З медичного висновку №14 від 18 червня 2019 року виданого головним лікарем Березівської ЦРБ вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 має захворювання у вигляді органічного психічного розладу внаслідок раннього органічного ураження ЦНС. 
           Судом також встановлено, що ОСОБА_2 отримує державну соціальну допомогу по догляду за дитиною-інвалідом щомісячно, що підтверджується довідкою з управління соціального захисту населення від 13.12.2019 №975 та посвідченням серії ДДА НОМЕР_2 016765.
       Водночас, згідно наданих документів відповідача вбачається, що ОСОБА_1 припинив підприємницьку діяльність та є інвалідом третьої групи, що підтверджується довідкою НОМЕР_3 та виписками з медичних карток. 
Відповідно до довідки про подану податкову декларацію платника єдиного податку – ФОП виданої Гордєєву С.О. за 2018 року вбачається, що обсяг доходу за звітній (податковий) період складає 3000,00 грн., а за 2019 рік – 12000,00 грн (а.с.33-34).
З довідки виданої КНП «Березівський центр первинної медико-санітарної допомоги» 
діагноз у ОСОБА_1 – аномалія розвитку сечової системи підковоподібна нирка, хронічна хвороба нирок, хронічний пієлонефрит, симптоматична сертеріальнва гіпертензія ст. ІІ (а.с.35).
Відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією ОСОБА_5 є інвалідом ІІІ групи (безстроково) та проходить курс оплатного лікування (а.с.36,45-47).
З акту виконаних робіт №1 від 18.12.2019 року виданого ОСОБА_2 вбачається, що ТОВ «КІНД» виконано обсяг робіт на суму 9750,00 грн, пов`язаного з лікуванням сина (а.с.48).

ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ 
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Колегія суддів, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Стягуючи аліменти з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі 2000,00 грн щомісячно, починаючи з 18.12.2019 року та 1000,00 грн на утримання дружини ОСОБА_2 з якою проживає дитина з інвалідністю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею з врахуванням ст. 182 СК України районний суд прийшов до висновку, що відповідач зобов`язаний утримувати малолітнього сина до повноліття та розмір цих аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини-інваліда.
Стягуючи з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дружини, з якою проживає дитина з інвалідністю, суд виходив з вимог ст. 88 СК України. 
Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне. 
Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити. 
Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Між сторонами виникли правовідносини щодо утримання дитини до досягнення нею повноліття та утримання дружини, з якою проживає дитина-інвалід. 
За правилами, передбаченими ст. ст. 180 – 184, 192 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька, або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Частиною першою та другою статті 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
За правилами ст. 88 СК України, якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. Розмір аліментів тому з подружжя, з ким проживає дитина з інвалідністю, визначається за рішенням суду відповідно до частини першої статті 80 цього Кодексу, без урахування можливості одержання аліментів від своїх батьків, повнолітніх дочки або сина.
Як вбачається з довідки про склад сім`ї та письмових пояснень відповідача, дитина ОСОБА_4 проживає разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ст. 182 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина..
Крім того, ст. 182 СК України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
 Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні": дитина з інвалідністю - особа віком до 18 років (повноліття) зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.
Враховуючи вищенаведене судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо стягнення аліментів на утримання сина в розмірі 2000,00 грн та аліменти на утримання дружини ОСОБА_2 , з якою проживає дитина з інвалідністю ОСОБА_4 в розмірі 1000,00 грн, оскільки відповідач є працездатною особою, на праві власності має автомобіль марки DЕTWOO модель SENS, 2006 р.в., який використовує для надання послуг таксі.
Посилання на відсутність матеріальної можливості не приймається до уваги, так як розмір цих аліментів визначений з врахуванням його матеріального стану.
За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни рішення суду першої інстанції у суду апеляційної інстанції відсутні. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права. 
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, судова колегія –

П О С Т А Н О В И Л А: 

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Березівського районного суду Одеської області від 30 січня 2020 року – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає. 

Повний текст постанови складено 01.07.2020 року. 

Головуючий                                                        Л.А. Гірняк

Судді:                                                          С.М. Сегеда

О.С.Комлева