Ухвала
Іменем України 
 
07 вересня  2020 року
м. Київ
 
Справа № 757/26784/18-к
Провадження № 51 - 4107 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого            ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_4 – адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Київського апеляційного суду від 09 червня 2020 року,
встановив:
Ухвалою Київського апеляційного суду від 09 червня 2020 року відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 на ухвалу, постановлену під час підготовчого судового засідання 18 лютого 2020 року головуючим суддею Печерського районного суду м. Києва, якою ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залучено потерпілими у кримінальному провадженні №120181000600001927 від 07 травня 2018 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України.
У касаційній скарзі захисник порушує питання про перевірку ухвали апеляційного суду в касаційному порядку.
Перевіривши доводи касаційної скарги, долучену до неї копію ухвали, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, виходячи з наступного.
Відповідно до частини 2 статті 392 КПК Україниухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.
Врахувавши такі вимоги процесуального закону, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що ухвала, постановлена Печерським районним судом м. Києва від 18 лютого 2020 року під час підготовчого судового засідання головуючим суддею, якою ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залучено потерпілими у кримінальному провадженні №120181000600001927, в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першоюстатті 392 КПК України, не підлягає окремому оскарженню в апеляційному порядку та відповідно до вимог ст. 399 ч. 4 КПК України виніс ухвалу про відмову у відкритті апеляційного провадження. 
Щодо доводів касаційної скарги про те, що, відмовивши у відкритті апеляційного провадження з цих підстав, апеляційний суд залишив поза увагою загальні засади кримінального провадження, якими забезпечується право особи на апеляційне оскарження судових рішень, то вони не ґрунтуються на законі.
За змістом кримінального процесуального закону загальні засади кримінального провадження спрямовані на забезпечення законності кримінальної процесуальної діяльності та дотримання прав і законних інтересів осіб, що беруть участь у такому провадженні, та не суперечать вимозі імперативності. 
Відмова апеляційного суду у відкритті апеляційного провадження у зв`язку із оскарженням такого судового рішення, окреме оскарження якого на цій стадії законом не передбачене, не є свідченням обмеження доступу до правосуддя, як про це йдеться в касаційній скарзі.
В ухвалі Європейського суду з прав людини від 08 січня 2008 року щодо прийнятності заяви N 32671/02 у справі "Скорик проти України" зазначено, що право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги. 
Таким чином, наявність визначених у законі обмежень щодо звернення до суду вищого рівня в разі незгоди із судовим рішенням не є тотожним обмеженню в доступі до правосуддя, а отже не означає обмеження у праві на справедливий судовий розгляд.
При цьому доводи захисника у скарзі щодо необхідності врахування правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 23 травня  2018 року у справі                         № 237/1459/17, в даному випадку є безпідставними, оскільки в ній сформульовано висновок щодо ухвал слідчих суддів про надання дозволу на проведення позапланових перевірок.
Прийняття рішення про визнання особи потерпілою у кримінальному провадженні під час підготовчого судового засідання є питанням, пов`язаним з підготовкою до судового розгляду (ст. 315 КПК України), а тому доводи касаційної скарги про неможливість постановлення такого рішення під час підготовчого судового засідання також є безпідставними. Можливість прийняття такого рішення прямо передбачена     ст. 55 ч. 6 КПК України.
За таких обставин, доводи щодо порушення апеляційним судом вимог КПК України є безпідставними. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. ст. 370, 418 КПК України. 
Враховуючи викладене, з касаційної скарги та наданих до неї судового рішення колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення.
Керуючись ст. 428 ч. 2 п. 2 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити захиснику обвинуваченого ОСОБА_4 – адвокату ОСОБА_5 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на ухвалу Київського апеляційного суду від 09 червня 2020 року. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1 	ОСОБА_2 	ОСОБА_3